ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7699/20 Справа № 215/3633/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Коноваленко М. І. Суддя у 2-й інстанції - Барильська  А. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 року                                                                м.Кривий Ріг
Дніпровський апеляційний суд  у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді –                Барильської А.П.,  
суддів -                                     Бондар Я.М., Зубакової В.П.
секретар судового засідання -  Голуб О.О.
сторони:
позивачі –  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
відповідач – Виконавчий комітет Тернівської районної у місті Кривому Розі ради
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_4 , який діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 травня 2020 року, яке ухвалено суддею Коноваленко М.І. в м. Кривому розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 04 травня 2020  року, -
В С Т А Н О В И В:
В серпні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся із позовом до ОСОБА_5 , виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривому Розі ради про визнання права власності за набувальною давністю.
05 червня 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3   подано уточнений позов до виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривому Розі ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кульбіда Є.М. та ОСОБА_5 , про надання додаткового строку для прийняття спадщини.
В обґрунтування уточнених позовних вимог позивачі зазначають про те, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 , яка за життя була власником 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 . Власником іншої 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 була її рідна донька ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були зареєстровані та проживали за однією адресою, тому остання автоматично прийняла спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , яка складалася з 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 за законом, але не встигла отримати свідоцтво про право власності на вказану частку майна або залишити заповіт чи інший правовстановлюючий документ, так як померла через два дні після смерті матері.
Позивач ОСОБА_1 не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк, оскільки з 05 червня 2006 року по 04 червня 2016 року відбував покарання в Республіці Ізраїль.
Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 лише у квітні 2017 року дізналися про смерть спадкодавців від третьої особи ОСОБА_5 , яка приховувала цей факт з метою отримання спадкового майна собі у власність.
03 травня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кульбіди Є.М. із заявою про відкриття спадкової справи та прийняття спадщини, однак постановою нотаріуса йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з пропуском строків для подачі заяви.
На підставі наведеного вище позивачі просили суд встановити їм додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавців ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , протягом трьох місяців з дня набрання рішенням суду законної сили.
Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 травня 2020 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі  позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи, просили суд скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову, оскільки відмовляючи у задоволенні позовних вимог з підстав недоведеності позивачами поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, суд не давав оцінки доказам та фактам, які зазначались позивачами у позові. 
Вказують на те, що позивач ОСОБА_1 є племінником померлої спадкодавця ОСОБА_7 , та інших спадкоємців немає.
Крім того, апелянт вказує й на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що позивач ОСОБА_1 не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк, оскільки з 05 червня 2006 року по 04 червня 2016 року відбував покарання в Республіці Ізраїль, тому він та інші позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 лише у квітні 2017 року дізналися про смерть спадкодавців від третьої особи ОСОБА_5 , яка приховувала цей факт з метою отримання спадкового майна собі у власність.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач - виконком Тернівської районної у місті Кривому Розі ради зазначає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, винесеним з додержанням норм матеріального та процесуального права, вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.
Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_3 , його представника ОСОБА_4 , які, кожен окремо, підтримали доводи  апеляційної скарги та просили її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - зміні в частині мотивів відмови в задоволенні позову, з наступних підстав.  
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на праві приватної спільної сумісної власності належала квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією свідоцтва № ІІІ70 на право власності на житло від 26 січня 2000 року, посвідченого органом приватизації Управління житлово – комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради народних депутатів.
Відповідно до довідки №596 від 28 квітня 2017 року, виданої відділом реєстрації місця проживання громадян Виконавчим комітетом Тернівської районної у місті ради, ОСОБА_7 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (том №1 а.с. 39).
ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області  04 вересня 2015 року (том № 1 а.с. 26).
ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області  08 вересня 2015 року (том № 1 а.с. 24).
Після смерті ОСОБА_6 та її доньки ОСОБА_7 відкрилася спадщина на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яка належала їм на праві приватної спільної сумісної власності. (том №1 а.с.30).
Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №44053248 від 02 червня 2016 року, відсутня інформація щодо відкриття спадкової справи після смерті ОСОБА_7 (том №1 а.с. 43).
Відповідно до Постанови приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Кульбіди Є.М. від 03 травня 2017 року, ОСОБА_1 відмовлено у заведенні спадкової справи після смерті ОСОБА_7   ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки ним пропущено строк у шість місяців, встановлений законом для подачі заяви та прийняття спадщини (том №1 а.с. 9).
Позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не зверталися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини.
Звертаючись до суду з позовом, позивач ОСОБА_1 , посилався на те, що він є племінником померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 та пропустив шестимісячний строк для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки з 05 червня 2006 року по 04 червня 2016 року відбував покарання в Республіці Ізраїль та лише у квітні 2017 року дізналися про смерть спадкодавців ОСОБА_6 та її доньки ОСОБА_7 від третьої особи ОСОБА_5 , яка приховувала цей факт з метою отримання спадкового майна собі у власність.
Звертаючись до суду з позовом, позивач ОСОБА_2 , посилався на те, що він є двоюрідним онуком померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 та пропустив шестимісячний строк для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки лише у квітні 2017 року дізнався про смерть спадкодавців ОСОБА_6 та її доньки ОСОБА_7 від третьої особи ОСОБА_5 , яка приховувала цей факт з метою отримання спадкового майна собі у власність.
Звертаючись до суду з позовом, позивач ОСОБА_3 , посилався на те, що він є чоловіком двоюрідної сестри померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 та пропустив шестимісячний строк для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки лише у квітні 2017 року дізналися про смерть спадкодавців ОСОБА_6 та її доньки ОСОБА_7 від третьої особи ОСОБА_5 , яка приховувала цей факт з метою отримання спадкового майна собі у власність.
Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що позивачі звернулися до суду із даним позовом після спливу шість місяців, проте не надали до суду доказів поважності причин пропуску строку на звернення із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_7 , які б підтверджували наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для вчинення цих дій.
Колегія суддів погоджується з остаточним висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивачів про надання додаткового строку для прийняття спадщини, однак не може погодитись з мотивами відмови в задоволенні позову, з огляду на наступне.
Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Виходячи з вимог ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.
Згідно ч.1 ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той із подружжя, який пережив, та батьки.
 Згідно ст.1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.
Відповідно до ст. 1263 ЦК України, у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця.
 Згідно ст.1264 ЦК України,у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 1265 ЦК України,  у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення, включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. У п`яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім`ї. Утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування.
Частиною 1 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1220, 1221, 1270 ЦК України).
Частиною 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Правила частини третьої ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.
За змістом цієї статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, які має оцінити суд з урахуванням доводів і заперечень учасників справи та її фактичних обставин.
Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які надані пункті 24 Постанови від 30.05.2008 року №3 "Про судову практику у справах про спадкування", вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку.  
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у Постанові від 27 травня  2020 року у справі № 336/1127/17.
Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись з даним позовом, позивач ОСОБА_2 посилався на те, що він є двоюрідним онуком померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 та пропустив шестимісячний строк для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки лише у квітні 2017 року дізналися про смерть спадкодавців ОСОБА_6 та її доньки ОСОБА_7 від третьої особи ОСОБА_5 , яка приховувала цей факт з метою отримання спадкового майна собі у власність.
Позивач ОСОБА_3 , посилався на те, що він є чоловіком двоюрідної сестри померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 та пропустив шестимісячний строк для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки лише у квітні 2017 року дізналися про смерть спадкодавців ОСОБА_6 та її доньки ОСОБА_7 від третьої особи ОСОБА_5 , яка приховувала цей факт з метою отримання спадкового майна собі у власність.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому чинним на момент такої нотаріальної дії законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину та можливості подальшого оформлення своїх спадкових прав у порядку, передбаченому законом, вимоги про визнання права на спадщину в судовому порядку задоволенню не підлягають у зв`язку з відсутністю порушених прав спадкоємців, щодо захисту яких вони звернулися до суду. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду по захист своїх спадкових прав за правилами позовного провадження.
Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 2-390/2006.
Таким чином, зверненню до суду з указаним позовом мало передувати вирішення питання про видачу позивачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3  нотаріусом або органом чи службовою особою, уповноваженою вчиняти нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.
Відповідно до частини третьої, четвертої статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
У силу принципу змагальності сторони та інші особи, які беруть участь у справі, з метою досягнення рішення на свою користь, зобов`язані повідомити суду істотні для справи обставини, надати суду докази, які підтверджують або спростовують ці факти, а також вчиняти процесуальні дії, спрямовані на те, щоб переконати суд у необхідності постановлення бажаного для них рішення.
Натомість, як вбачається з матерів справи доказів того, що позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3   в установленому законом порядку подали  нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину та що нотаріус відмовив їм у видачі указаного свідоцтва, позивачами відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України суду не надано, та матеріали справи їх не містять.
У зв`язку з чим, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з підстав не надання ними до суду належних та допустимих доказів поважності причин пропуску строку на звернення із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_7 , які б підтверджували наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для вчинення цих дій, оскільки в даному випадку позивачам слід відмовити в задоволенні позовних вимог з тих підстав, що їх позовні вимоги є передчасними, так як відсутня відмова нотаріуса в оформленні права на спадщину.
Звертаючись з даним позовом до суду, позивач ОСОБА_8 .З посилаючись на те, що він пропустив шестимісячний строк для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки з 05 червня 2006 року по 04 червня 2016 року відбував покарання в Республіці Ізраїль та лише у квітні 2017 року дізналися про смерть спадкодавців ОСОБА_6 та її доньки ОСОБА_7 від третьої особи ОСОБА_5 , яка приховувала цей факт з метою отримання спадкового майна собі у власність.
При цьому позивач, який заявив вимоги про надання додаткового строку для прийняття спадщини, повинен довести наявність родинних зв`язків зі спадкодавцем.
Натомість, як вбачається з матеріалів справи, позивачем по справі ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів, відповідно до вимог ст.ст. 12,81 ЦПК України на підтвердження родинних зв`язків між ним та спадкодавцями ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У зв`язку з чим, колегія суддів вважає за необхідне відмовити йому у задоволенні позову саме з вищенаведених підстав.
Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що позивач ОСОБА_1 є племінником померлої спадкодавця ОСОБА_7 , оскільки відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, ним не надано належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його бабусею, а ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його рідною тіткою.
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що позивач ОСОБА_1 не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк, оскільки з 05 червня 2006 року по 04 червня 2016 року відбував покарання в Республіці Ізраїль, тому він та інші позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 лише у квітні 2017 року дізналися про смерть спадкодавців від третьої особи ОСОБА_5 , яка приховувала цей факт з метою отримання спадкового майна собі у власність, оскільки наведені доводи не мають правового значення для вирішення спору, так як позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є передчасними, оскільки відсутня відмова нотаріуса в оформленні права на спадщину, а позивачем ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів родинних зв`язків між ним та спадкодавцями ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Отже, на підставі вищевикладеного колегія суддів вважає, що  позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про надання додаткового строку для прийняття спадщини, не підлягають задоволенню, як передчасні,оскільки позивачі в установленому законом порядку не зверталися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщині після смерті спадкодавця  та матеріали справи не містять відмови нотаріуса у видачі  свідоцтва про спадщину та відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про надання додаткового строку для прийняття спадщини з підстав недоведеності ОСОБА_1 родинних зв`язків між ним та спадкодавцями ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У зв`язку з наведеним вище, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині мотивів відмови в задоволенні позову, оскільки в даному випадку в задоволенні вказаних позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 слід відмовити, як передчасних, оскільки вони в установленому законом порядку не звернулися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та матеріали справи не містять доказів відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про спадщину та позивачу ОСОБА_1 слід відмовити з підстав недоведеності родинних зв`язків між ним та спадкодавцями ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382,384 ЦПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_4 - залишити без задоволення.
Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 травня 2020 року змінити в частині мотивів відмови в задоволенні позову, виклавши їх в редакції цієї постанови.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 07 грудня 2020 року.

Головуючий: 

Судді: