ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 року	Львів	Справа № 380/3508/20 пров. № А/857/10922/20	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого-судді                    Кузьмича С. М.,
суддів                                        Улицького В.З., Шавеля Р.М.,
за участю секретаря                    Мельничук Б.Б.,
представника апелянта           Болюби О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення  Львівського окружного адміністративного суду від 29 липня 2020 року (ухвалене головуючим - суддею Кравців О.Р. об 12 год. 51 хв. у м. Львові, повний текст судового рішення складено 03 серпня 2020 року) у справі № 380/3508/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,
                                                         ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив:
визнати протиправними дії відповідача щодо здійснення розстрочки виплати перерахованої пенсії у розмірі 32129, 68 грн з 01.01.2016 по 31.12.2017;
зобов`язати відповідача здійснити виплату одним платежем донарахованої, згідно з рішенням Галицького районного суду м. Львова у справі № 461/6266/17 від 11.12.2017 суми пенсії у розмірі 32129, 68 грн з урахуванням вже виплаченої заборгованості;
зобов`язати відповідача подати звіт про виконання судового рішення у 20-ти денний термін після набрання законної сили рішенням, оскільки відповідачем досі не виконано попереднє рішення Галицького районного суду м. Львова у справі № 461/6266/17 від 11.12.2017, яке набрало законної сили 14.03.2018.
В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що отримавши право на перераховану суму пенсії в розмірі 32129, 68 грн відповідач виплачує таку, посилаючись на постанову Кабінету Міністрів України № 103, з 01.01.2019 - 50%, а з 01.01.2020 - 100% від суми заборгованості пенсії, однак вважає, що має право на отримання нарахованої суми пенсії в повному обсязі, а невиплата вказаної суми є втручанням у його право на мирне володіння майном враховуючи постанову Верховного Суду від 12.11.2019 у справі № 826/3858/18 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019 у справі №826/12704/18.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29.07.2020 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управляння Пенсійного фонду України у Львівській області по невиплаті ОСОБА_1 заборгованості по перерахованій пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 у повному обсязі з 19.11.2019. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області виплатити ОСОБА_1 заборгованість по перерахованій пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 у повному обсязі з 19.11.2019, з урахуванням виплачених сум. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, виплачуючи перераховану суму пенсії з 01.01.2016 по 31.12.2017, в порядку і розмірах, визначених п. 3 Постанови № 103, діяв в порядку та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України. Водночас, враховуючи рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.05.2019 у справі № 826/12704/18, яким визнано протиправним та скасовано пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (набрало законної сили 19.11.2019), дії відповідача із виплати перерахованої пенсії з 01.01.2016 у процентному відношенні до суми підвищення пенсії були правомірними лише до 19.11.2019.
А тому, суд першої інстанції дійшов висновку, що з метою повного та всебічного захисту прав позивача, є необхідне задовольнити позовні вимоги позивача шляхом визнання протиправною бездіяльність відповідача по невиплаті ОСОБА_1 заборгованості по перерахованій пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 у повному обсязі з 19.11.2019 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області виплатити позивачу заборгованість по перерахованій пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 у повному обсязі з 19.11.2019, з урахуванням виплачених сум.
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.
Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що сума заборгованості, яку зобов`язано провести виплатити Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області було розраховано в період чинності постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб». 
Представник апелянта в судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу та надала пояснення, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.
Позивач в судове засідання на виклик суду не з`явився, явку уповноваженої особи не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений, що не перешкоджає розгляду справи за його відсутності згідно з ч. 2 ст. 313 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.
З матеріалів справи слідує, що позивач перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», як пенсіонер органів внутрішніх справ.
Рішенням Галицького районного суду м. Львова у справі № 461/6266/17 від 11.12.2017, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2018, позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії - задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не проведення ОСОБА_1 перерахунку та виплати пенсії з січня 2016 року, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких Законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» № 900 від 23.12.2015, ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Постанов Кабінету Міністрів України № 988 від 11.11.2015 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», № 947 від 18.11.2015 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року № 268» та довідки ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області № 91-02027 від 30.04.2017 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2016 і зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату його пенсії з 01.01.2016, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких Законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» № 900 від 23.12.2015, ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Постанов Кабінету Міністрів України № 988 від 11.11.2015 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», № 947 від 18.11.2015 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268» та довідки ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області № 91-02027 від 30.04.2017 про розмір грошового забезпечення. Постанову в частині стягнення пенсії за один місяць допущено до негайного виконання.
Позивач звернувся до відповідача із заявою від 12.04.2018 про здійснення перерахунку пенсії згідно з рішенням Галицького районного суду м. Львова у справі № 461/6266/17 від 11.12.2017.
Листом від 10.05.2018 № 1987/С-20/07.05-06 відповідач повідомив ОСОБА_1 , що розмір грошового забезпечення відповідно до довідки Ліквідаційної комісії ГУМВС України у Львівській області від 30.04.2017 № 91-02027 становить 6586, 87 грн. Розмір доплати за період з 01.01.2016 по 31.01.2016 в сумі 1318, 36 грн виплачено ОСОБА_1 додатковими відомостями січня 2018 року, виплачено 1100, 82 грн, з відрахуванням ПДФО за січень 2016 року - 197, 76 грн, відрахування «військовий збір» за січень 2016 року - 19, 78 грн.
Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», якою передбачено умови проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у зв`язку із підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців.
На виконання вказаної постанови, ліквідаційною комісією ГУ МВСУ у Львівській області скеровано довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2016 № 91-02027 від 22.03.2018, відповідно до якої розмір грошового забезпечення становить 6673, 10 грн.
Доплату перерахованої пенсії ОСОБА_1 за період з 01.01.2018 по 30.04.2018 в сумі 5590, 08 грн виплачено відомостями квітня 2018. Розмір пенсійної виплати з 01.05.2018 становить 6192, 52 грн. Розмір підвищення пенсії з 01.01.2016 становить 1374, 41 грн, з 01.05.2016 - 1397, 52 грн (у зв`язку з переглядом розміру підвищень на неповнолітніх дітей та учасника бойових дій у зв`язку із зміною розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність).
Сума перерахованої пенсії 32129, 68 грн за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 виплачується в такому порядку: - з 01.01.2019 по 31.12.2019 щомісячно окремою сумою виплачувалось 50 % різниці між місячним розміром підвищення пенсії та місячним розміром отриманої пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, а саме 669, 37 грн; - з 01.01.2020 щомісячно окремою сумою виплачувалось 100% різниці між місячним розміром підвищення пенсії та місячним розміром отриманої пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 - 1338, 74 грн.
Оскільки розмір грошового забезпечення відповідно до довідки № 91-02027 від 22.03.2018 (6673, 10 грн.) є більшим, ніж у довідці від 30.04.2017 № 91-02027, виданої на виконання рішення суду (6586, 87 грн), пенсія перерахована та виплачується відповідно до Постанови Кабінету Міністрів № 103.
Позивач вважаючи такі дії відповідача протиправними, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.
Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правильне застосування норм матеріального та процесуального права та повне з`ясування обставин справи судом першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ(далі - Закон України № 2262-ХІІ) є спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ.
29.12.2015 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» від 23.12.2015 № 900-VIII (далі - Закон України № 900-VIII), яким ст. 63 Закону України № 2262-ХІІ доповнено новою частиною такого змісту: «Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських».
Приписами ч. 16 ст. 43 Закону України № 2262-ХІІ передбачено, що у разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку.
Зі змісту ст. 51 Закону України № 2262-ХІІ вбачається, що перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.
Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.
Відповідно до абзацу 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.
У відповідності до ст. 102 Закону України «Про Національну поліцію», пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Згідно ч. 4 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Кабінет Міністрів України постановою від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», яка набрала чинності з 02.12.2015 (далі - Постанова № 988) встановив розміри грошового забезпечення працівникам поліції за посадовими окладами і спеціальними званнями, що значно перевищують посадові оклади і плату за спеціальні звання колишніх працівників органів внутрішніх справ.
Постановою КМУ № 103 від 21.02.2018 у пункті 3 визначено перерахувати з 1 січня 2016 року пенсії, призначені згідно із Законом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції».
Також передбачено виплату перерахованих відповідно до абзацу першого цього пункту пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) проводити з 1 січня 2018 року. Сума перерахованих пенсій для виплати за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року обчислюється органами Пенсійного фонду України станом на 1 січня 2018 року та виплачується після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету в такому порядку:
- з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 року;
- з 1 січня 2020 року - щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року та до забезпечення повної виплати розрахованої суми.
Однак, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.05.2019 у справі № 826/12704/18 визнано протиправним та скасовано пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».
Постановою від 19.11.2019 Шостий апеляційний адміністративний суд апеляційну скаргу Кабінету Міністрів України залишив без задоволення, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.05.2019 - без змін.
Відповідно до ч. 2 ст. 265 КАС України, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. 
Згідно ч. 1 ст. 325 КАС України, постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.
Отже п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» втратив чинність з 19.11.2019 в силу вимог ч. 2 ст. 265 КАС України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 № 1088 «Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян» визначено, що з 1 січня 2020 року виплата пенсій, призначених згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до 1 березня 2018 року (крім пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським) та перерахованих з 1 січня 2018 року з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, заклади вищої освіти), що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (Офіційний вісник України, 2017, № 77, ст. 2374), здійснюється у підвищеному розмірі з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року; 2) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) з 1 січня 2020 року виплачується пенсія, яка з 1 січня 2016 року перерахована з розміру грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсії, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом), та щомісяця проводиться виплата 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої з 1 січня 2016 року, та місячним розміром пенсії, отриманої особою за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року, до забезпечення повної виплати розрахованої суми різниці.
Також вказаною постановою виключено п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб». Вказана постанова набула чинності з 01.01.2020.
Суд вважає, що постанова Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 № 103 не змінює регулювання правовідносин з приводу перерахунку пенсій колишнім працівникам міліції на підставі Закону України № 2262-XII та Постанови Кабінету Міністрів України № 988, а лише визначає порядок виплати перерахованих пенсій.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач, виплачуючи перераховану суму пенсії з 01.01.2016 по 31.12.2017, в порядку і розмірах, визначених п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», діяв в порядку та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України.
Разом з цим, враховуючи рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.05.2019 у справі №826/12704/18, яким визнано протиправним та скасовано пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (набрало законної сили 19.11.2019), суд першої інстанції вірно зазначив, що дії відповідача із виплати перерахованої пенсії з 01.01.2016 у процентному відношенні до суми підвищення пенсії були правомірними лише до 19.11.2019.
Тобто встановлено протиправну бездіяльність Головного управляння Пенсійного фонду України у Львівській області по невиплаті ОСОБА_1 заборгованості по перерахованій пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 у повному обсязі з 19.11.2019. 
Відповідно до статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікований Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Суть статті 1 Першого протоколу зводиться до того, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном має бути законним. Цей принцип означає, що застосовні положення національного законодавства є достатньо доступними, чіткими та передбачуваними у їх застосуванні (рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy), [ВП] заява № 33202/96, пп. 108-109, ЄСПЛ 2000-І).
Враховуючи те, що судам відведено ключову роль у забезпеченні ефективного захисту прав, гарантованих Конвенцією, саме суди та прирівняні до них інституції вважаються, як правило, тими ефективними засобами захисту на національному рівні, до яких за Конвенцією потрібно звертатися за захистом своїх прав, перш ніж шукати підтримку в Європейському суді з прав людини (рішення щодо прийнятності від 17.12.2002 у справі «Воробйова проти України», заява № 27517/02; рішення щодо прийнятності від 18.05.2004 у справі «Архипов проти України», заява № 25660/02), то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що належним способом захисту у цій справі, що сприятиме відновленню прав позивача буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області виплатити ОСОБА_1 заборгованість по перерахованій пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 у повному обсязі з 19.11.2019, з урахуванням виплачених сум. 
А тому беручи до уваги наведене вище, вимога в частині зобов`язання відповідача виплати 32129,68 грн. перерахованої пенсії задоволенню не підлягає.
Щодо вимоги позивача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення то колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Колегія суддів звертає увагу на те, що ст. 382 КАС України не містить жодних застережень стосовно неможливості суду встановлювати судовий контроль після ухвалення рішення у справі.
В свою чергу, з аналізу норм ст. 382 КАС України слідує, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду та вирішується на його розсуд.
Таким чином, процесуальні дії, визначені ст. 382 КАС України, є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.
Вказана позиція підтверджена висновками Верховного Суду, викладеними в додатковій постанові від 31.07.2018 у справі № 235/7638/16-а.
Також, Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15 зазначив, що правові норми КАС України, які регламентують порядок судового контролю, мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача.
Однак, колегія суддів вважає, що на момент розгляду цієї справи відсутні докази ймовірного уникнення чи зволікання відповідачами у відновленні порушеного права позивача, а саме не виконання рішення суду, що в свою чергу вказує на відсутність підстав для встановлення судового контролю шляхом подання у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.
Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.
Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -
                                                     ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 липня 2020 року у справі № 380/3508/20 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	С. М. Кузьмич 	
судді	 	В. З. Улицький 	
 	 	Р. М. Шавель  	
Повне судове рішення складено 18 листопада 2020 року