Справа№ 759/13818/20                                                                                                                     Головуючий у 1 інстанції Журибеда О.М.
Провадження № 33/824/4057/2020                                                                                                      Головуючий у 2 інстанції Капічон О.М.
Категорія: ч. 1 ст. 164 КУпАП
                                    
                               КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

                                       П О С Т А Н О В А
                                      І М Е Н Е М     У К  Р А Ї Н И
29 вересня 2020 року                                                        м. Київ
 
Суддя Київського апеляційного суду Капічон О.М., перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 03 вересня 2020 року, щодо
 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , 
 
                                              В С Т А Н О В И Л А:
 
Відповідно до постанови судді,  ОСОБА_1 17 липня 2020 року о 02 год. 20 хвилин, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 магазин «ІНФОРМАЦІЯ_2», здійснювала реалізацію спиртних напоїв без документів дозвільного характеру, одержання якого передбачене законом, а саме без ліцензії на продаж алкоголю, чим порушила  Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» № 481/95-ВР від 19 грудня 1995 року зі змінами та доповненнями, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.
 
Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 03 вересня 2020 року  ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1  ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з конфіскацією майна, які були вилучені на підставі протоколу огляду та вилучення від 17 липня 2020 року.
 
Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову Святошинського районного суду м. Києва від 03 вересня 2020 року скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
 
Разом з апеляційною скаргою подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки у встановлений законом строк ОСОБА_1 не змогла подати апеляційну скаргу в зв`язку з тим, що текст самої постанови нею отриманий лише 15 вересня 2020 року.
 
Вивчивши матеріали справи та апеляційну скаргу, вважаю, що вона підлягає поверненню апелянту, разом з доданими до неї матеріалами, виходячи з наступного.
 
У відповідності до ч.  2 ст.  294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова судді може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
 
Так, із матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова була винесена Святошинським районним судом м. Києва 03 вересня 2020 року. Разом з тим, апеляційна скарга була направлена до судузасобами поштового зв`язку лише  17 вересня 2020 року, тобто вже після спливу 10-ти денного строку, встановленого Законом.
 
При цьому, вказані апелянтом обставини, в зв`язку з якими вона пропустила строк на апеляційне оскарження не можутьбути визнані судом апеляційної інстанції як поважні, виходячи з наступного.
 
Так, з оскаржуваної постанови вбачається, що 03 вересня 2020 року ОСОБА_1 була присутня під час розгляду справи про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції та надавала пояснення по суті. Відомості, які б підтверджували, що судом першої інстанції не було проголошено повний текст постанови в матеріалах справи відсутні. 
 
Окрім того, ОСОБА_1 було відомо про результати розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо неї, що не позбавляло її можливості вчасно звернутися  з апеляційною скаргою до суду. 
У рішенні ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що у разі якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що апелянтом не вказано об`єктивних причин пропуску строку на апеляційне оскарження та не наведено обставин, які б вказували на неможливість звернення з апеляційною скаргою у передбачений законом строк, у зв`язку з чим приходжу до висновку про відсутність підстав для його поновлення та необхідності повернення апеляційної скарги особі, яка її подала.
 
Керуючись ст. 294 КУпАП, 
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Відмовити  ОСОБА_1  в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду м. Києва від 03 вересня 2020 року щодо неї. 
 
Апеляційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами, повернути особі, яка її подала.
 
Постанова оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                       О.М. Капічон