ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року	Львів	Справа № 140/6750/20 пров. № А/857/10056/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючої судді                                                      Хобор Р.Б.,
суддів                                                                           Сеника Р.П., Шевчук С.М. 
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 13 липня 2020 року, ухвалене суддею Ксензюком А.Я. у м. Луцьку за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі № 140/6750/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області, начальника Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

                                                    В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до суду у якому просить суд:
- визнати протиправними дії відповідачів щодо відмови у наданні завірених належним чином копій постанов про заведення оперативно-розшукових справ від 28 вересня 2011 року, 04 березня 2013 року, а також щодо відмови у наданні інформації щодо наявності або відсутності заведення 28 вересня 2011 року оперативно-розшукової справи у кримінальній справі № 0308/1851/12 відносно позивача та щодо номеру, мети такої оперативно-розшукової справи і дати її заведення (дати затвердження відповідної постанови про заведення оперативно-розшукової справи); 
- зобов`язати відповідачів надати позивачу запитувану інформацію про те, чи була станом на 28 вересня 2011 року в Управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області заведена оперативно-розшукова справа щодо позивача (кримінальна справа № 0308/1851/12) і якщо так, то повідомити дату (дату затвердження відповідної постанови про заведення оперативно-розшукової справи), номер та мету її заведення, надіслати завірену копію цієї постанови, а також завірену копію постанови про оголошення позивача у розшук та заведення оперативно-розшукової справи від 04 березня 2013 року. 
У обґрунтування вимог адміністративного позову позивач зазначає те, що 29.03.2020 року звернувся із запитом до відповідачів про надання інформації про те, чи була станом на 28.09.2011 року в Управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області заведена оперативно-розшукова справа щодо позивача. У разі підтвердження цієї інформації просив повідомити дату та номер заведення оперативно-розшукової справи, а також мету її заведення і надіслати завірену копію постанови про заведення оперативно-розшукової справи. Крім того, просив надати копії постанов про оголошення у розшук і заведення оперативно-розшукової справи після вступу вироку у законну силу 07.02.2013 року.
Листом від 08.04.2020 року № 32/01/14-2020 відповідач відмовив у наданні копій постанов про заведення оперативно-розшукової справи від 28.09.2011 року та постанов про оголошення у розшук і заведення оперативно-розшукової справи після вступу вироку у законну силу 07.02.2013 року, а також не повідомив чи була станом на 28.09.2011 року в Управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області заведена оперативно-розшукова справа щодо позивача, дата та номер заведення оперативно-розшукової справи, а також мету її заведення. Відмова відповідача мотивована тим, що відповідно до ч. 10 ст. 9 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» забороняється оприлюднювати чи надавати інформацію щодо проведення або непроведення стосовно певної особи оперативно-розшукової діяльності до прийняття рішення за результатами такої діяльності.
Позивач не погоджується з твердженнями відповідача та зазначає, що не має на меті отримання інформації про проведення оперативно-розшукової діяльності, а лише просить надати інформацію про дату, номер та мету заведення оперативно-розшукової справи і отримати копію відповідної постанови. Вказана інформація, на думку позивача, не є таємною, конфіденційною чи службовою інформацією, а тому на прохання особи має бути надана, в порядку Закону України «Про інформацію».
Позивач зазначає, що відповідач порушив його право на отримання інформації, належним захистом якого є визнання дій відповідачів щодо ненадання інформації протиправними та зобов`язати відповідачів надати інформацію, відповідно до запиту на інформацію від 29.03.2020 року.
Позиція відповідача у справі зводиться до того, що відповідач надав повну інформацію на запит позивача, повідомивши, що оперативно-розшукова справа щодо позивача заведена 04.03.2013 року за ухилення від виконання вироку суду з метою розшуку позивача. У наданні копії постанови про заведення оперативно-розшукової справи та постанови про оголошення позивача у розшук відповідач відмовив з тих мотивів, що надання цієї інформації, відповідно до ч. 10 ст. 9 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», забороняється, оскільки постанови містять інформацію про здійснення оперативно-розшукової діяльності.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 13 липня 2020 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись з цим рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про задоволення позову.
У обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає те, що суд першої інстанції неповно з`ясував та дослідив обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права.
У апеляційній скарзі позивач ще раз наголошує на тому, що лише просить надати інформацію про дату, номер та мету заведення оперативно-розшукової справи і отримати копію відповідної постанови і не має на меті отримання інформації про проведення оперативно-розшукової діяльності.
Крім того, на повторний запит позивача від 24.06.2020 року відповідач повідомив, що станом на 28.09.2011 року УДСБЕЗ УМВС у Волинській області щодо позивача було заведено оперативно-розшукову справу № 42-11 від 04.10.2011 року, яка була закрита 19.10.2011 року у зв`язку з розшуком.
Проте, позивач звернув увагу на те, що надана відповідачем інформація містить суперечності, а саме справа  № 42-11 від 04.10.2011 року не могла бути заведена станом на 28.09.2011 року, оскільки дата 04.10.2011 року не передує даті 28.09.2011 року.
Таким чином позивач вважає, що відповідач не надав інформації про те, чи була станом на 28.09.2011 року заведена оперативно-розшукова справа щодо позивача, не повідомив дату її заведення та номер, а також не надав копію відповідної постанови.
Заслухавши суддю – доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Суд першої інстанції встановив те, що 29 березня 2020 року ОСОБА_1 в порядку статті 5 Закону України «Про інформацію» звернувся із запитом до Головного управління Національної поліції України у Волинській області про надання інформації про те, чи була станом на 28.09.2011 року в Управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області заведена оперативно-розшукова справа щодо позивача. У разі підтвердження цієї інформації просив повідомити дату та номер заведення оперативно-розшукової справи, а також мету її заведення і надіслати завірену копію постанови про заведення оперативно-розшукової справи. Крім того, просив надати копії постанов про оголошення у розшук і заведення оперативно-розшукової справи після вступу вироку у законну силу 07.02.2013 року.
Листом від 08 квітня 2020 року № 30/01/14-2020 Головне управління Національної поліції України у Волинській області повідомило заявника, що, згідно із частиною п`ятою статті 124 Конституції України, судові рішення є обов`язкові до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку. Оскільки, заявник ухилявся від виконання вироку суду, відповідно не забезпечено вимог законодавства щодо виконання вироку суду, який набрав законної сили, тобто не забезпечується мета покарання, визначена статтею 50 Кримінального кодексу України. 04 березня 2013 року винесена постанова про заведення оперативно-розшукової справи щодо розшуку громадянина ОСОБА_1 , засудженого за частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України, а також його затримання та взяття під варту.
Разом з тим, заявника повідомлено, що відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» забороняється оприлюднювати або надавати зібрані відомості до прийняття рішення за результатами такої діяльності, відповідно завірена копія постанови про заведення оперативно-розшукової справи відносно ОСОБА_1 , не може бути надана. 
На повторний запит позивача від 24.06.2020 року відповідач листом № В-98/01/04-2020 від 18.06.2020 року повідомив позивача, що станом на 28.09.2011 року УДСБЕЗ УМВС у Волинській області щодо позивача було заведено оперативно-розшукову справу № 42-11 від 04.10.2011 року, яка була закрита 19.10.2011 року у зв`язку з розшуком.
Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач надав повну інформацію на запит позивача і обґрунтовано відмовив у наданні копії постанови про заведення оперативно-розшукової справи та постанови про оголошення позивача у розшук, з тих мотивів, що надання цієї інформації, відповідно до ч. 10 ст. 9 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», забороняється, оскільки постанови містять інформацію про здійснення оперативно-розшукової діяльності.
Апеляційний суд частково погоджується з таким висновком суду з огляду на наступні обставини.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про інформацію» інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.
Статтею 5 Закону України «Про інформацію» визначено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.
Водночас відповідно до частини 2 статті 6 Закону України «Про інформацію» право на інформацію може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку, з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.
Відповідно до статті 20 Закону України «Про інформацію» право на інформацію може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку, з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.
Згідно з частинами 1-3 статті 21 Закону України «Про інформацію» інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація.
Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом.
Відносини, пов`язані з правовим режимом конфіденційної інформації, регулюються законом.
Порядок віднесення інформації до таємної або службової, а також порядок доступу до неї регулюються законами.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» від 18 лютого 1992 року № 2135-ХІІ (далі - Закон № 2135-ХІІ) оперативно-розшукова діяльність - це система гласних і негласних пошукових, розвідувальних та контррозвідувальних заходів, що здійснюються із застосуванням оперативних та оперативно-технічних засобів.
Статтею 6 Закону № 2135-ХІІ передбачено підстави для проведення оперативно-розшукової діяльності, зокрема, наявність достатньої інформації, одержаної в установленому законом порядку, що потребує перевірки за допомогою оперативно-розшукових заходів і засобів, про осіб, які переховуються від органів досудового розслідування, слідчого судді, суду або ухиляються від відбування кримінального покарання.
Згідно із частиною 1 та 3 статті 9 Закону № 2135-ХІІ у кожному випадку наявності підстав для проведення оперативно-розшукової діяльності заводиться оперативно-розшукова справа. На особу, яка підозрюється в підготовці до вчинення злочину, переховується від органів досудового розслідування, суду або ухиляється від відбування кримінального покарання, безвісти зникла, ведеться тільки одна оперативно-розшукова справа. Без заведення оперативно-розшукової справи проведення оперативно-розшукових заходів, крім випадку, передбаченого частиною четвертою цієї статті, забороняється. Про заведення оперативно-розшукової справи виноситься постанова, яка затверджується начальником або уповноваженим заступником начальника органу Національної поліції або начальником відокремленого підрозділу територіального органу Національної поліції, підрозділу Національного антикорупційного бюро України, органу Служби безпеки України, Директором Державного бюро розслідувань або його уповноваженим заступником, керівником територіального органу або його уповноваженим заступником, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, розвідувального органу Міністерства оборони України, Служби зовнішньої розвідки України, оперативного підрозділу органів доходів і зборів, органу або установи виконання покарань чи слідчого ізолятора.
Відповідно до частини 10 статті 9 Закону № 2135-ХІІ громадяни України та інші особи мають право у встановленому законом порядку одержати від органів, на які покладено здійснення оперативно-розшукової діяльності, письмове пояснення з приводу обмеження їх прав і свобод та оскаржити ці дії.
Забороняється передавати і розголошувати відомості про заходи безпеки та осіб, взятих під захист, або такі, що можуть зашкодити слідству чи інтересам людини, безпеці України. Забороняється оприлюднювати або надавати зібрані відомості, а також інформацію щодо проведення або непроведення стосовно певної особи оперативно-розшукової діяльності до прийняття рішення за результатами такої діяльності. Питання оприлюднення або надання такої інформації після прийняття рішення регулюється законом.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 8 Закону України «Про державну таємницю» від 21 січня 1994 року № 3856-ХІІ (далі - Закон №3856-ХІІ) до державної таємниці у порядку, встановленому цим Законом, відноситься інформація у сфері державної безпеки та охорони правопорядку, зокрема, про особовий склад органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність або розвідувальну чи контррозвідувальну; про засоби, зміст, плани, організацію, фінансування та матеріально-технічне забезпечення, форми, методи і результати оперативно-розшукової, розвідувальної і контррозвідувальної діяльності; про осіб, які співпрацюють або раніше співпрацювали на конфіденційній основі з органами, що проводять таку діяльність; про склад і конкретних осіб, що є негласними штатними працівниками органів, які здійснюють оперативно-розшукову, розвідувальну і контррозвідувальну діяльність; про результати перевірок, здійснюваних згідно з законом прокурором у порядку відповідного нагляду за додержанням законів, та про зміст матеріалів оперативно-розшукової діяльності, досудового розслідування та судочинства з питань, зазначених у цій статті сфер.
Відповідно до статей 10, 11, 12, 13 Закону України «Про державну таємницю», Порядку організації та забезпечення режиму секретності в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2003 року № 1561-12 наказом Служби безпеки України від 12 серпня 2005 року № 440 затверджено Звід відомостей, що становлять державну таємницю.
Пункти 4.4.1, 4.4.3., 4.4.4 Зводу передбачають що відомостями, що становлять державну таємницю є відомості про причетність працівників Головного управління Національної поліції до здійснення оперативно-розшукової діяльності; відомості про організацію, завдання, результати оперативно-розшукової, контррозвідувальної чи розвідувальної діяльності, розголошення яких створює загрозу національним інтересам і безпеці; за окремими показниками про зміст, організацію, результати здійснення комплексу або окремого оперативно-розшукового, контррозвідувального чи розвідувального заходу, розголошення яких створює загрозу національним інтересам і безпеці. 
Виходячи з аналізу наведених вище норм, інформація про дату та номер заведення оперативно-розшукової діяльності не є інформацією з обмеженим доступом і може бути надана особі.
Аналогічну правову позицію висловив і Верховний Суд в постанові від 05 березня 2020 року в справі № 823/1811/16.
Проте виходячи із відповідей викладених у листах № 32/01/14-2020 від 08.04.2020 року та В-98/01/14-2020 від 18.06.2020 року, апеляційний суд встановив те, що відповідач так і не повідомив позивача чи була станом на 28.09.2011 року щодо нього заведена оперативно-розшукова справа, її номер та дата постанови про її заведення.
Отже позовну вимогу про визнання протиправними дій відповідачів щодо ненадання інформації на запит та зобов`язання відповідачів надати інформацію стосовно того чи була станом на 28.09.2011 року щодо позивача заведена оперативно-розшукова справа, її номер та дата постанови про її заведення, на думку апеляційного суду, необхідно задовольнити.
Крім того, апеляційний суд зазначає, що відповідно до частини 3 статті 9 Закону № 2135-ХІІ у постанові про заведення оперативно-розшукової справи зазначаються місце та час її складання, посада особи, яка виносить постанову, її прізвище, підстава та мета заведення оперативно-розшукової справи.
Оскільки у постанові про заведення оперативно-розшукової справи, крім іншого, зазначається посада особи, яка виносить постанову, її прізвище, підстава та мета заведення оперативно-розшукової справи, то апеляційний суд вважає, що копію такої постанови не може бути надано позивачу, оскільки ця інформація, з урахуванням наведених вище правових норм, на думку апеляційного суду, є державною таємницею.
Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на те, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставин, що мають значення для справи, апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про часткове задоволення позову. 
Щодо розподілу судових витрат то апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 та 3 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи часткове задоволення позову, апеляційний суд вважає, що на користь позивача з відповідача необхідно стягнути 840,80 грн. судового збору за подання адміністративного позову та 1261,20 грн. за подання апеляційної скарги. Всього в сумі 2102 грн.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

                                                   П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 13 липня 2020 року в справі № 140/6750/20 скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції у Волинській області щодо ненадання, на запит ОСОБА_1 від 29.03.2020 року, інформації про те, чи була станом на 28 вересня 2011 року в Управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області заведена оперативно-розшукова справа щодо ОСОБА_1 , її номер та дату винесення постанови про заведення оперативно-розшукової справи.
Зобов`язати Головне управління Національної поліції у Волинській області надати ОСОБА_1 інформацію про те, чи була станом на 28 вересня 2011 року в Управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області заведена оперативно-розшукова справа щодо ОСОБА_1 , її номер та дату винесення постанови про заведення оперативно-розшукової справи.
У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Волинській області судовий збір в сумі 2102 (дві тисячі сто дві гривні) 00 копійок.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	Р. П. Сеник 	
 	 	С. М. Шевчук  	
Повний текст постанови складений 17.12.2020 року