[1]
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ
 
21 серпня 2020 року                                                                                          м. Київ
 
Суддя Київського апеляційного суду - Сілкова І.М., за участю ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16 червня 2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, -
 
В С Т А Н О В И Л А:
 
Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, провадження в справі стосовно ОСОБА_1 закрито на підставі п.7 ст. 247 КУпАП.
 
Згідно постанови, 13.08.2019 року о 15 год. 50 хв., водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Мітсубіші» д.н.з. НОМЕР_1 на Одеській площі в м. Києві, при перестроюванні та зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам руху, а саме перед поворотом праворуч завчасно не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «ЗАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження вказаних транспортних засобів, чим порушив вимоги п.п. 10.1, 10.4 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 16.06.2020 року та закрити щодо нього провадження в справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції вимог ст. 245 КУпАП, оскільки суд розглянув справу без всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин дорожньо-транспортної пригоди, не дослідив наявні у справі докази, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про порушення ним ( ОСОБА_1 ) вимог п.п. 10.1, 10,4 ПДР України.
Апелянт вважає, що твердження суду про його винуватість у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди не відповідає матеріалам справи та встановленим обставинам, оскільки він рухався по головній дорозі, а інший учасник ДТП, водій автомобіля «ЗАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 , рухався по другорядній, проте суд належним чином не дослідив вказані обставини та безпідставно визнав його винним у порушенні правил дорожнього руху.
Також вказує, що суд першої інстанції не взяв до уваги обставини зіткнення транспортних засобів у конкретній дорожній ситуації та отримані автомобілями механічні пошкодження, зафіксовані на схемі місця ДТП і фототаблицях. Зокрема, поза увагою суду залишились дані щодо конкретної ділянки дороги та черговості проїзду перехрестя, а також розташування транспортних засобів на проїзній частині після зіткнення.
На переконання апелянта, сукупність доказів, що містяться в матеріалах справи, наявних дорожніх знаків і розмітки, характер механічних пошкоджень транспортних засобів отриманих внаслідок ДТП та їх кінцеве розташування на проїзній частині, з урахуванням пояснень учасників дорожньо-транспортної пригоди, свідчать, що керований ним автомобіль рухався у вказаній смузі руху як при в`їзді на перехрестя з круговим рухом, так і при виїзді з нього з дотриманням Правил дорожнього руху України.
 
Вислухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримку доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та апеляційні доводи, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , з огляду на наступне. 
 
Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
 
У відповідності з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа),  відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
 
Вказані вимоги закону при розгляді даної справи судом першої інстанції були дотримані, рішення суду відповідає вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП, є обґрунтованим та належним чином мотивованим.
Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 заперечував свою вину у виникненні даної дорожньо-транспортної пригоди, вказуючи, що рухався по Кільцевій дорозі в м. Києві у другій смузі руху та на Одеському мосту мав намір здійснити з`їзд праворуч в напрямку Одеської траси. При цьому також зазначив, що виїжджаючи на міст по головній дорозі, він завчасно увімкнув правий покажчик повороту з метою перестроювання з другої смуги руху в першу, однак автомобіль «ЗАЗ», який в цей час здійснював виїзд на міст з другорядної дороги, не надав йому переваги в русі, не дав можливості зайняти відповідне положення на проїзній частині та здійснив зіткнення у задню праву частину його ( ОСОБА_1 ) автомобіля, а тому вважає винним саме водія автомобіля «ЗАЗ» у виникненні даної дорожньо-транспортної пригоди.
 
Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої про винуватість ОСОБА_1 у порушенні ним п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, є обґрунтованим та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №425329 від 04.02.2020 року (а.с. 1), згідно якого водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Мітсубіші» д.н.з. НОМЕР_1 , при перестроюванні та зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, а саме перед поворотом праворуч завчасно не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, в результаті чого відбулось зіткнення з автомобілем «ЗАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 ,під керуванням водія ОСОБА_2 ; даними, відображеними на схемі місця ДТП від 13.08.2019 року (а.с. 6-7) та фотознімках з місця пригоди (а.с. 14), щодо взаємного розташування автомобілів на проїзній частині одразу після зіткнення та локалізації і характеру механічних пошкоджень транспортних засобів, отриманих внаслідок ДТП, а також письмовими поясненнями учасників даної пригоди (а.с. 2, 8, 9), які повністю узгоджуються з іншими даними, що містяться в матеріалах справи.
 
Судом першої інстанції належним чином були досліджені дані, що містяться в матеріалах справи, яким дана належна правова оцінка, з якою погоджується і суд апеляційної інстанції та вважає, що наявні в матеріалах справи докази з достатньою повнотою підтверджують факт порушення ОСОБА_1 вимог п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, що призвело до зіткнення та пошкодження транспортних засобів. 
 
Виходячи з положень п.п. 1.3, 1.4 Правил дорожнього руху України, учасники дорожнього руху зобов`язані виконувати їх вимоги, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
 
Відповідно до пункту 10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
 
Згідно Правил дорожнього руху України, регламентованих п.10.4, перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку. 
 
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що дана дорожньо-транспортна пригода сталася виключно з вини водія автомобіля «ЗАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 -  ОСОБА_2 , який виїжджаючи на міст з другорядної дороги, не надав йому переваги в русі та не дав можливості зайняти відповідне положення на проїзній частині,внаслідок чого відбулось зіткнення транспортних засобів, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки згідно даних зафіксованих на схемі ДТП від 13.08.2019 року (а.с. 7-8) зіткнення автомобілів відбулось в місці з`їзду з Одеського мосту, тобто коли водій автомобіля «ЗАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 - ОСОБА_2 вже виїхав на міст, повністю зайняв крайню праву смугу руху та продовжував по ній рух прямо, а тому на даній ділянці дороги водій автомобіля «Мітсубіші» д.н.з. НОМЕР_1 - ОСОБА_1 вже не мав переваги в русі та згідно приписів п.п. 10.1, 10.4 ПДР України, при повороті праворуч мав здійснювати свій маневр з крайнього правого положення на проїзній частині.
 
Крім того, як вбачається зі схеми місця ДТП та наявних в матеріалах справи фотознімках з місця пригоди (а.с. 7-8, 14) зіткнення транспортних засобів відбулось у крайній правій смузі, при цьому автомобіль «ЗАЗ» розташований у крайній правій смузі руху, а автомобіль «Мітсубіші» в тій же смузі руху, але під кутом в напрямку з`їзду з мосту. Вказані обставини, з урахуванням локалізації механічних пошкоджень транспортних засобів, отриманих внаслідок ДТП, а саме пошкодження передньої лівої частини автомобіля «ЗАЗ» та задньої частини автомобіля «Мітсубіші», свідчать про  виконання водієм автомобіля «Мітсубіші» - ОСОБА_1 маневру повороту праворуч не з крайнього правого положення, а отже недотримання саме ним вимог п.п. 10.1, 10.4 ПДР України призвело до зіткнення та пошкодження транспортних засобів.
 
За наведеним, апеляційний суд вважає, що суддя дійшов обґрунтованого висновку про порушення водієм ОСОБА_1 п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого відбулось зіткнення та пошкодження транспортних засобів, а тому постанова судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16.06.2020 року стосовно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування та закриття провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, про що ставиться питання в апеляційній скарзі, відсутні.
 
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  - залишити без задоволення, а постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16 червня 2020 року, якою   ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, провадження в справі стосовно ОСОБА_1 закрито на підставі п.7 ст. 247 КУпАП - без зміни. 
  
Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає. 

 
                  Суддя 
Київського апеляційного суду                                                                І.М. Сілкова   

 

Провадження: № 33/824/2784/2020 Категорія: ст. 124 КУпАП
Справа: №752/3779/20
Головуючий у І інстанції: Дідик М.В.
Головуючий в апеляційній інстанції: Сілкова І.М.