УХВАЛА

12 жовтня 2020 року 
м. Київ
справа № 520/11167/17
адміністративне провадження № К/9901/23978/20

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Губської О.А.,
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на рішення Київського районного суду міста Одеси від 26 грудня 2017 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 серпня 2020 року у справі №520/11167/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення №39 від 13.05.2017 року про примусове повернення з України в країну походження (Афганістан) та заборону в`їзду на територію України строком на три роки.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2017 року вказану справу передано до Київського районного суду м. Одеси.
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2017 року позов задоволено. Визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 13 травня 2017 року за № 39 «Про примусове повернення в країну походження і заборону в`їзду на територію України строком на 3 (три) роки громадянину Афганістану ОСОБА_1 ».
Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2018 року апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області задоволено, рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2017 року скасовано, прийнято нову постанову, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Постановою Верховного Суду від 30 липня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2018 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
21 вересня 2020 року до касаційного суду надійшла скарга відповідача на рішення суду першої та апеляційної інстанції.
Перевіривши матеріали касаційної скарги Суд зазначає таке.
Відповідно до частини першої  статті 328 КАС України  учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Згідно із частиною четвертою  статті 328 КАС України  підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою  статті 353 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до пункту четвертого частини другої  статті 330  КАС України  у касаційній скарзі зазначаються підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)  статтею 328 цього Кодексу  підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої  статті 328 цього Кодексу  в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
Якщо касаційна скарга подається на підставі пункту 2 частини четвертої  статті 328 цього Кодексу  в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій  статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Отже, після перевірки змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що відповідач цитує частину четверту статті 328 КАС України, якою передбачені підстави касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті (рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанова суду апеляційної інстанції), проте, як на підставу касаційного оскарження посилається на частину другу та третю статті 328 КАС України.
Водночас суд касаційної інстанції зауважує, що частина друга і третя статті 328 КАС України передбачає касаційне оскарження ухвал суду першої та апеляційної інстанції у разі неправильного застосування норми матеріального та процесуального права судом першої та апеляційної інстанції.
Враховуючи викладене, Суд не може вважати таку підставу для касаційного оскарження прийнятною, оскільки відповідачем оскаржуються рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції, а не ухвали. 
Суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів  статті 44 КАС України  учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.
При цьому, варто зауважити, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту першого частини четвертої  статті 328 КАС України не достатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.
У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених  КАС України  підстав для його скасування або зміни (статті 351 - 354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Крім того, скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої  статті 328 КАС України  (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.
Якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.
Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.
З урахуванням змін до  КАС України, які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої  статті 332 КАС України  касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
За таких обставин, касаційна скарга Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області підлягає поверненню як така, що не містить підстав касаційного оскарження рішення Київського районного суду міста Одеси від 26 грудня 2017 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 серпня 2020 року.
Одночасно суд роз`яснює, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо буде усунуто обставини, які зумовили її повернення.
Ураховуючи викладене та керуючись  статтею 332 КАС України  Суд, -
у х в а л и в :
Касаційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на рішення Київського районного суду міста Одеси від 26 грудня 2017 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 серпня 2020 року у справі №520/11167/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення - повернути особі, яка її подала.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                О.А. Губська