ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8234/20 Справа № 188/1343/17  	  	Суддя у 1-й інстанції - Місюра К. В. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.	

                                       ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року                Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого - Куценко Т.Р., 
суддів: Каратаєвої Л.О., Макарова М.О.,
за участю секретаря - Синенка Є.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу 
за апеляційними скаргами 
                ОСОБА_1 ,
               Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля»        
на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 15 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», Державного підприємства «Артемсіль» про відшкодування моральної шкоди в зв`язку зі смертю чоловіка, причиною якої є професійне захворювання, - 

ВСТАНОВИЛА: 

       У жовтні 2017 року  ОСОБА_1  звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» (далі - ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля»), в якому просила стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду, завдану смертю її чоловіка, причиною якої є професійне захворювання. 
       В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що її чоловік помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті було встановлено факт наявності чинного зв`язку між смертю та його професійним захворюванням. Довідками МСЕК  ОСОБА_2  було встановлено 100% втрати профпрацездатності, визначено першу групу інвалідності та потребу у сторонньому догляді. Відповідно до трудової книги  ОСОБА_2  почав працював на підприємстві шахта «Степова» ДП ДХК Павлоградвугілля» яке з часом перейшло до ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля». Звільнився ОСОБА_2  з підприємства ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» у зв`язку із незадовільним станом здоров`я по п.2 ст.40 КЗпП. Діагноз було встановлено ОСОБА_2  антракосилікоз першого ступеню. 
       Внаслідок смерті чоловіка, позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає у тому, що вона отримала сильне нервове потрясіння коли помер її чоловік, крім того вона втратила близьку їй людину, з якою хотіла прожити все життя. Після його смерті її життя повністю змінилося. В зв`язку із чим вона простить стягнути з відповідача 500 000 грн. завданої моральної шкоди.
       Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 15 липня 2020 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь ОСОБА_1  у відшкодування моральної шкоди у розмірі 100 000 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено витання щодо розподілу судових витрат.         
       Не погодившись з рішенням суду  ОСОБА_1  подала апеляційну скаргу в якій просить рішення суду змінити в частині визначення розміру відшкодування моральної шкоди з урахуванням принципів розумності, справедливості.
       Також не погодившись з рішенням суду ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» подало апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволені позовних вимог посилаючись на те, що позивачем не було надано достатніх доказів на підтвердження моральних страждань. 
       Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скарги необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав. 
       Судом встановлено, що  ОСОБА_2 одружився з ОСОБА_1 , яка після одруження змінила своє прізвище на ОСОБА_1 . 
       Відповідно до довідки серії 12ААА № 073201 виданої Міністерством охорони здоров"я України в Дніпропетровській області встановлено, що ОСОБА_2 має першу групи інвалідності, причиною інвалідності є професійні захворювання.
       Відповідно трудової книжки серї НОМЕР_1 виданої ОСОБА_2 встановлено, що останній з 18 червня 2001 року був прийнятий на посаду підземного гірника 3 розряду ДП ДХК «Павлоградвугілля» та 29 серпня 2011 року був звільнений за станом здоров`я. 
       Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 27 вересня 2016 року встановлено, що ОСОБА_2 протипоказана робота у підземних умовах, в умовах несприятливого мікроклімату, в умовах пилу, шуму та фізичного навантаження. 
       Відповідно до медичного висновку від 27 вересня 2016 року № 1264 встановлено діагноз професійного захворювання.
       Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання встановлено, що згідно з Державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процессу», затвердженими Наказом Міністерства охорони здоровя України від 08 квітня 2014 року № 248 оцінка умов праці гірника ремонту гірничих вироботок дільниці ремонтно-відновлювальних робіт ВСП «Шахтоуправління Першотравенське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ОСОБА_2 віднесена: про наявність хімічних речовин в повітрі робочої зони - до 3 класу 2 ступеню «Шкідливі»; по рівню шуму шумового навантаження - до 3 класу 2 ступеню «Шкідливі»; по показникам мікроклімату - до 3 класу 1 ступеню «Шкідливі»; по показникам освітлення - до 3 класу 2 ступеню «Шкідливі»; по важкості праці - до 3 класу 3 ступеню «Шкідливі»; по напруженості праці - до 3 класу 2 ступеню «Шкідливі». 
       Віповідно до висновку експерта № 188 від 28 березня 2017 року встановлено, що причина смерті ОСОБА_2 настала від інтоксікації, яка розвинулась внаслідок бронхогеннй рак нижньої долі лівої легені з метастазами у мозочок та печінку. 
       Відповідно до акту №11 від 21 липня 2017 року визначення причинного зв`язку смерті з професійним захворюванням або трудовим каліцтвом КЗ "Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи" Дніпропетровської обласної ради" у складі комісії міжрайонної профпатологічної МСЕК установлено основний діагноз причина смерті: антракосиликоз, осложненный раком нижней доли левого легкого с метастазами в мозжечок и печень, интоксикация.
       У відповідності до ст.4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в області охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.
       Задовольняючи частково позовні вимоги та покладаючи обов`язок з відшкодування моральної шкоди на відповідача, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки ОСОБА_2 працював на ДП ДХК «Павлоградвугілля», правонаступником якого є ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» та причина його смерті пов`язана з професійним захворюванням, тому його дружині має бути відшкодовано моральну шкоду у зв`язку з втратою чоловіка.
       З даним висновком також погоджується колегія суддів з огляду на наступне.
       Згідно зі статтею 153 КЗпП України на всіх підприємствах установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовується працівником, а також, санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів з питань охорони праці.
       Відповідно до статті 173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.
       У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.
       Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про охорону праці" роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці, відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.
       Частиною 3 ст. 13 Закону України "Про охорону праці" передбачено, що роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.
       Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
       Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
       Частинами 3 та 4 статті 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
       Відповідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
       Виходячи з аналізу зазначеної норми закону вбачається, що право на відшкодування моральної шкоди чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали з померлим однією сім`єю виникає у разі, якщо встановлено причинний зв`язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров`я на виробництві.
       Як вже було зазначено, ОСОБА_2 встановлено діагноз професійного захворювання, причиною чого стало встановлення останньому першої групи інвалідності та протипоказання роботи у підземних умовах, що стало причиною звільнення ОСОБА_2 з підприєства. Відповідно до оцінки умов праці ОСОБА_2 , його умови праці віднесені до робочих зон, в який є наявність хімічних речовин в повітрі. Відповідно до висновку експерту причина смерті ОСОБА_2 настала від інтоксікації, яка розвинулась внаслідок бронхогеннй рак нижньої долі лівої легені з метастазами у мозочок та печінку. Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про доведеність обставин щодо причинного зв`язку між смертю ОСОБА_2 та його професійним захворюванням на виробництві.
       У п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року (з подальшими змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
       Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
       Факт заподіяння моральної шкоди позивачу у зв`язку з втратою чоловіка, завдає позивачу душевних та психологічних страждань, позивач позбавлена можливості спілкуватися з чоловіком, близькою людиною, що тягне за собою порушення її нормальних життєвих зв`язків та докладання з її боку додаткових зусиль для організації свого життя.
       Враховуючи, що смерть чоловіка позивача настала у зв`язку з порушенням відповідачем вимог щодо безпеки праці, глибину та тривалість моральних страждань, оскільки смерть чоловіка призвела до того, що позивач постійно перебуває у напруженому психічному стані, був порушений нормальний уклад її життя, суд першої інстанції виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості стягнув з відповідача на користь позивача моральну шкоду в сумі 100 000 грн.
       Таким чином, суд першої інстанції, дослідивши всебічно, повно та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
       Доводи апеляційної скарги ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" про недоведеність ступеню моральних страждань позивача є необгрунтованими.
       Доводи апеляційної скарги позивача на те, що судом занижено розмір моральної шкоди позивача є безпідставними.
       Доводи апеляційних скарг про неповне з`ясування судом всіх обставин, що мають значення для справи спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
       Доводи апеляційних скарг про неправильне застосування судом норм матеріального є безпідставними.
       Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до переоцінки висновків рішення суду, тлумачення норм права.
       Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
       Згідно з ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Рішення суду відповідає матеріалам справи, доказам та вимогам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстав для задоволення апеляційних скарг колегія суддів не вбачає.
Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги  ОСОБА_1 та Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» - залишити без задоволення.
Рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 15 липня 2020 року - залишити без змін.        

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий:                                                        Т.Р. Куценко 

Судді:                                                                Л.О. Каратаєва                                                                 
                                                                       М.О. Макаров