ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

03 листопада 2020 року 	м. Дніпро	справа № 175/323/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Шлай А.В. (доповідач),
                               суддів:  Кругового О.О., Прокопчук Т.С.,     
за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,      
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2020 р. (суддя Бойко О.М.) в адміністративній справі №175/323/20 за позовом ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби, про скасування постанови у справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову у справі про порушення митних правил № 2598/20900/19 від 16 липня 2019 р., якою його визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 727 944,69 грн.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на недотримання відповідачем порядку притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, що, на його думку, є беззаперечною підставою для скасування спірної постанови. Висновки відповідача щодо вчинення позивачем порушення, передбаченого  статтею 485 Митного кодексу України, ґрунтуються виключно на припущеннях. 
Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2020 р. позов задоволено. 
Рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку Галицькою митницею Держмитслужби.
Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, скаржник просить скасувати оскаржене рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. 
Скаржник вказує, що позивач, як керівник ТОВ "РЕГІОН ТЕХ КОМ", подав до органу доходів і зборів документи, що містять неправдиві відомості щодо покупця, умов поставки та вартості товару, необхідних для визначення митної вартості, з метою ухилення від сплати митних платежів у повному обсязі. Ці дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України. Зазначає, що порушення митних правил є правопорушення, яке вчинено як умисно так і з необережності. Однією із складових порушення митних правил є мета заявлення неправдивих відомостей, а саме - неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру. На думку скаржника, у позивача, як керівника підприємства, такі мотиви були, оскільки відповідно частини 1 статті 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. Щодо дотримання порядку притягнення позивача до адміністративної відповідальності, скаржник вказує на те, в матеріалах адміністративної справи міститься лист Львівської митниці ДФС від 23.05.2019 №9061/10/13-70-79-01/43 про необхідність прибуття ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС для надання пояснень та участі складення протоколу про порушення митних правил та список №13212 згрупованих поштових відправлень. На зазначену у листі дату громадянин ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС не прибув. 25.06.2019 у відсутності ОСОБА_1 було складено протокол про порушення митних правил № 2598/20900/19. На адресу гр. ОСОБА_1 Львівська митниця ДФС за вихідним номером 2722/ДЗН/13-70-79-01 відправила протокол про порушення митних правил № 2598/20900/19, що підтверджується списком № 16126 згрупованих поштових відправлень. 18.07.2019 на адресу ОСОБА_1 за вихідним номером 11852/10/13-70-20/29 було направлено лист з примірником постанови №2589/20900/19 від 16.07.2019. Отже, Львівською митницею ДФС вжито всіх вичерпних заходів, щодо належного повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи.
До апеляційного суду надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому представник позивача просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскаржене рішення суду першої інстанції – без змін. Зазначає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів отримання позивачем листа від 23.05.2019 року № 9061/10/13-70-79-01/43. Також, до матеріалів судової справи було долучено лист від 25.06.2019 р. № 2722/ДЗН/13-70-79-01 щодо направлення протоколу та список поштових відправлень як доказ направлення вказаного листа. Проте, доказів щодо дати вручення вищевказаного листа ОСОБА_1 та повідомлення із зазначенням причин невручення відповідачем не надано. Будь-які докази направлення ОСОБА_1 постанови у справі про порушення митних правил № 2598/20900/19 від 16 липня 2019 р.  в матеріалах справи відсутні. Відповідно до положень діючого Митного кодексу України безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, що має місце в розглядуваному випадку, є окремою самостійною і достатньою підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил. Крім того, жодних доказів щодо спростування достовірності поданих уповноваженою особою ТОВ «РЕГІОН ТЕХ КОМ» документів до митного оформлення відповідачем не надано.
У судовому засіданні представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги.
Скаржник, належним чином повідомлені про день, місце і час розгляду справи, до суду уповноваженого представника не направив. 
Відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Перевірка оскарженого рішення суду першої інстанції здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.
Судом першої інстанції встановлено, що постановою в справі про порушення митних правил №2598/20900/19 від 16.07.2019 Львівською митницею ДФС ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 727 944,69 грн.
           Не погодившись із зазначеним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом.
Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідачем не дотримано вимог щодо своєчасного, всебічного, повною та об`єктивного з`ясування обставин справи, обмежено позивача у реалізації прав, передбачених Митним кодексом України, висновки відповідача про наявність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 485 Митного кодексу України, ґрунтуються на припущення.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно зі  статтею 486 Митного кодексу України  завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону. Відповідно до вимог  статті 489 МК України  посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 487 цього  ж Кодексу  визначено, що провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього    Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Статтею 280 КУпАП  передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 268 КУпАП  встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Статтею 526 Митного кодексу України  також передбачено, що справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил. Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.
У відзиві на позовну заяву відповідач вказував на своєчасне повідомлення позивача про розгляд справи про порушення митних правил, що підтверджується його підписом в протоколі про порушення митних правил та направленням за адресою місця проживання відповідного повідомлення.
Як встановлено судом першої інстанції, відповідачем не надано доказів своєчасного сповіщення позивача про місце і час розгляду справи. Доводи скаржника про те, що направлення на адресу позивача листа від 23.05.2019 № 9061/10/13-70-79-01/43 про виклик для розгляду справи, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки стаття 526 Митного кодексу України зобов`язує орган доходів і зборів пересвідчитись про своєчасне сповіщення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Відсутність даних про своєчасне сповіщення позивача виключає можливість розгляду справи про порушення митних правил, зважаючи на приписи наведеної вище  статті 526 Митного кодексу України.
Статтею 498 цього ж Кодексу  визначено, що особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3  статті 461 цього Кодексу  (заінтересовані особи), під час розгляду справи про порушення митних правил у органі доходів і зборів або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у органі доходів і зборів та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови органу доходів і зборів, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.
Здійснення розгляду справи про порушення митних правил без належного повідомлення позивача є порушенням його процесуальних прав. 
Колегія суддів вважає, що порушення процесуальних прав позивача, як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є самостійною підставою для визнання спірної постанови протиправною.
Щодо змісту порушення митних правил.
Судом першої інстанції встановлено, що Львівська митниця ДФС, взявши до уваги єдиним і беззаперечним доказом документи польських митних органів, не надала уваги тим фактам, що у документах, що подані для митного оформлення в Республіці Польща, вказано продавцем та покупцем товару осіб, відмінних від тих, що вказані у митній декларації № UA 209180/2018/001247 від 11.01.2018, існує відмінність у вазі товару; в порушення митного законодавства відповідач не перевірив обставин завершення експорту товару; для усунення сумнівів не вчинив запитів відповідним компаніям, які фігурують відправниками товару в польських документах та у документах, поданих до митного оформлення декларантом. Експортна декларація доводить лише факт початку процедури оформлення експорту транспортних засобів в Польщі, однак жодним чином не виключає можливості переходу прав на товар після такого оформлення до інших осіб, в тому числі, до продавця, зазначеного в поданих позивачем до митного оформлення документах. Також в оскаржуваній постанові посадова особа митниці жодним чином не обумовила підстав надання переваги в доказовій силі документам польських митних органів, ніж тим, що подані до митного оформлення на Львівській митниці ДФС.
Пунктом 2 частини 2 статті 351 Митного Кодексу України передбачено, що надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих митному органу документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться - є підставою для проведення документальної невиїзної перевірки.
Проте, матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем вимог зазначеної правової норми.
Крім того, колегія суддів вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції щодо неможливості врахування в якості доказів порушення позивачем митних правил документів, отриманих від уповноважених органів Республіки Польща, оскільки вони не містять перекладу на українську мову (а.с.67-71).
Зважаючи на те, що доводи апеляційної інстанції висновки суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженого рішення суду, передбачені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2020 р. в адміністративній справі №175/323/20 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 03 жовтня 2020 р. і касаційному оскарженню не підлягає, відповідно до частини 3 статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук