ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2020 року 
м. Київ
Справа №  905/1793/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду 
Ткаченко Н. Г. - головуючого, Банаська О. О., Жукова С. В., 

за участю секретаря судового засідання Громак В. О.

за участю представників:  Офісу Генерального прокурора  - Готки Ю. О., Державного підприємства "Лиманське лісове господарство" -  адвоката         Постельги І. В., директора Приходька О. Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу  Заступника прокурора Харківської області 
на постанову Східного апеляційного господарського суду від 02.06.2020          
та рішення Господарського суду Донецької області від 27.12.2019
у справі №905/1793/19
за позовом Керівника Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Донецькій області
до Державного підприємства "Лиманське лісове господарство"
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Національний природний парк "Святі гори"
про відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконної рубки дерев на території об`єкту природно-заповідного фонду без одержання лімітів та наявності дозволу в сумі 11 459 480,00 грн, - 

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року керівник Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Донецькій області до відповідача Державного підприємства "Лиманське лісове господарство", в якому просив суд: стягнути з відповідача шкоду, завдану незаконною порубкою дерев на території об`єкту природно-заповідного фонду без одержання лімітів та наявності дозволу на території Лиманської міської ради Донецької області, Краснолиманського та Ямпільского лісництва ДП "Лиманське лісове господарство" у розмірі 11 459 480 грн.

В обґрунтування позову прокурор посилався на здійснення відповідачем вибіркової та суцільної рубки дерев в кварталах Краснолиманського та Ямпільського лісництва без встановлених лімітів та дозволів на земельних ділянках природно-заповідного фонду України без отримання спеціальних дозволів та встановлення лімітів, у зв`язку з чим навколишньому природному середовищу була завдана шкода в розмірі 11     459 480,00 грн.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 27.12.2019 у справі №905/1793/19 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 02.06.2020 у справі №905/1793/19 рішення Господарського суду Донецької області від 27.12.2019 залишено без змін.

Судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивовані тим, що прокурором не наведено ознак протиправної поведінки у діях відповідача під час здійснення ним рубок на території Національного природного парку "Святі гори", а також факту та розміру спричиненої шкоди.

Заступник прокурора Харківської області звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Донецької області від 27.12.2019 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 02.06.2020 у справі № 905/1793/19 скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги прокурора.

Підставами для скасування оскаржуваних судових рішень заявник касаційної скарги зазначає неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, заступник прокурора Харківської області зазначає, що суди попередніх інстанцій не надавши належної оцінки усім наявним у матеріалам справи доказам, дійшли хибного висновку, про те, що проведені відповідачем рубки дерев є санітарними з метою поліпшення стану лісів, а тому не потребують дозволу на спеціальне використання природних ресурсів.

Крім того, прокурор посилається на те, що суд апеляційної інстанції не врахував висновків Верховного Суду щодо застосування права у подібних правовідносинах у справах №920/1106/17, №927/238/17 щодо належної оцінки такого доказу у справі як судова економічна експертиза.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційної скарги заступника прокурора Харківської області у справі № 905/1793/19 визначено колегію суддів у складі: Ткаченко Н. Г. - головуючого (доповідача), Банаська О. О., Огородніка К.М., що підтверджується витягом з протоколу передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 16.07.2020.

У зв`язку з відпусткою суддів Банаська та Огородніка К.М. автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційної скарги заступника прокурора Харківської області у справі № 905/1793/19 визначено колегію суддів у складі: Ткаченко Н.Г. - головуючого (доповідача), Пєскова В. Г., Жукова С. В., що підтверджується витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 19.08.2020.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.08.2020 у справі № 905/1793/19 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою заступника прокурора Харківської області на постанову Східного апеляційного господарського суду від 02.06.2020 та рішення Господарського суду Донецької області від 27.12.2019 у справі № 905/1793/19, призначено розгляд справи за касаційною скаргою на 28.10.2020, 10 год. 45 хв.

До Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від ДП "Лиманське лісове господарство" 20.10.2020 надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому відповідач просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, оскільки вважає, оскаржувані судові рішення ухвалені із дотриманням вимог ст. 236 ГПК України, а суди дійшли правильних висновків, що проведені ДП "Лиманське лісове господарство" рубки дерев були санітарними та здійснювались без порушення чинних на момент досліджуваної події нормативних актів.

ДП "Лиманське лісове господарство" зазначає, що прокурор у касаційній скарзі порушив принцип змагальності, зазначивши доводи, які не були вказані у позовній заяві, включивши нові доводи щодо часу проведення спірних рубок.

Крім того, у відзиві на касаційну скаргу ДП "Лиманське лісове господарство" зазначає , що  докази надані керівником Слов`янської місцевої прокуратури  - протоколи огляду місця події - є недопустимими, зокрема, відповідач зазначає про наявні розбіжності між даними зазначеними у протоколах та іншими доказами у справі, а розмір заявленої до стягнення шкоди є необґрунтованим та не підтверджений належними доказами.

У зв`язку з відпусткою судді Пєскова В. Г. автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційної скарги заступника прокурора Харківської області у справі № 905/1793/19 визначено колегію суддів у складі: Ткаченко Н.Г. - головуючого (доповідача), Банаська О. О., Жукова С. В., що підтверджується витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 27.10.2020

Заслухавши доповідь судді Ткаченко Н.Г., пояснення представника офісу Генерального прокурора, представників відповідача, перевіривши наявні матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, Указом Президента України від 13.02.1997 № 135/97 створено Національний природний парк "Святі гори".

Відповідно до абз. 2 п. 1 цього Указу, до складу земель НПП "Святі Гори" увійшло                     40 589 га, у тому числі 11 878 га, які надаються йому у постійне користування,                 та 28 711 га, які включаються до його складу без вилучення у землекористувачів на території Краснолиманської (на теперішній час - Лиманської), Слов`яногірської (на теперішній час - Святогірської) міських рад і Слов`янської районної ради.

Частиною вказаних земель є землі ДП "Лиманське лісове господарство" (Дробишевське, Ямпільське, Краснолиманське лісництва). Так, згідно Проекту організації території, охорони, відтворення і рекреаційного використання природних комплексів і об`єктів національного природного парку "Святі Гори", затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів № 163 від 25.04.2002, до складу земель НПП "Святі гори" входять землі ДП "Лиманське лісове господарство" загальною площею 18 419 га, в тому числі землі Дробишевського лісництва -  6 090 га, Краснолиманського лісництва - 6 426 га, Ямпільського лісництва - 5 903 га.

ДП "Краснолиманське лісове господарство" (відповідно до наказу від 10.01.2017 №10 змінено найменування на ДП "Лиманське лісове господарство") було отримано дозволи Донецького обласного управління лісового та мисливського господарства на проведення суцільної санітарної рубки у Дробишевському, Ямпільському, Краснолиманському лісництвах, зокрема дозволи: від 15.01.2016 № 1, від 29.04.2016 № 3, від 30.06.2016 № 4, від 12.09.2016 № 5, 20.10.2016 № 7.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, у 2016 та 2017 роках ДП "Лиманське лісове господарство" на підставі дозволів на проведення суцільної санітарної рубки, переліків заходів з поліпшення санітарного стану лісів ДП "Лиманський лісгосп" на 2017 рік, згідно з планами проведення рубок формування та оздоровлення лісів ДП "Лиманське лісове господарство" на 2017 рік, польових перелікових відомостей, нумераційних відомостей дерев, планчиків кварталів лісництв, відомостей перерахунку дерев на лісосіках, призначених до рубки, здійснило рубки дерев в кварталах Краснолиманського лісництва №79, виділ 1 (матеріали відводу лісосіки сформовано 25.01.2017), №65, виділ 3 (матеріали відводу лісосіки сформовано 23.01.2017), №240, виділ 6 (матеріали відводу лісосіки сформовано 24.01.2017), № 79, виділ 4 (матеріали відводу лісосіки сформовано 24.01.2017), №62 виділ 2 (матеріали відводу лісосіки сформовано 28.06.2017), №97, виділ 1 (матеріали відводу лісосіки сформовано 14.04.2017), №63, виділ 4 (матеріали відводу лісосіки сформовано 24.01.2017), №75, виділ 13 (матеріали відводу лісосіки сформовано 25.01.2017) та Ямпільського лісництва №68, виділ 9,2 (матеріали відводу лісосіки сформовано 17.02.2016), №68, виділ 10,1 (матеріали відводу лісосіки сформовано 17.08.2016), №29, виділ 17 (матеріали відводу лісосіки сформовано 06.01.2015), №29, виділ 13,1 (матеріали відводу лісосіки сформовано 21.10.2017), №123, виділ 1 (матеріали відводу лісосіки сформовано 01.06.2015) та №122, виділ 8 (матеріали відводу лісосіки сформовано 31.05.2016).

Як також вбачається із матеріалів справи, та встановлено судами попередніх інстанцій, підставою для звернення Слов`янської міської прокуратури даним позовом стали матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42018051720000001 від 03.01.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, за фактом незаконної рубки деревини посадовими особами ДП "Лиманське лісове господарство" в природо-заповідному фонді загальнодержавного значення    НПП "Святі гори" без відповідних дозвільних документів.

Відповідно до наявного в матеріалах справи, здійсненого Державною екологічною інспекцією 08.08.2018 №06-1293 розрахунку шкоди заподіяної державі відповідачем, загальна сума шкоди становить 11 950 906,00 грн.

Відповідно акту від 02.08.2019, складеного відділом охорони і захисту лісів Державного агентства лісових ресурсів України за результатами перевірки окремих питань господарської діяльності ДП "Лиманське лісове господарство" встановлено, що здійснені ДП "Лиманське лісове господарство" у 2016 - 2017 роках рубки дерев у межах території НПП "Святі Гори" проведені відповідачем з метою поліпшення якісного складу лісів як рубки їх формування, і оздоровлення - вибіркові та суцільні санітарні; вибіркові та суцільні санітарні рубки здійснювались відповідачем без порушення чинних на момент досліджуваної події нормативних актів, які регулюють рубки у межах природно-заповідного фонду, тобто з дотриманням екологічного та лісового законодавства України, а відтак шкода державі в особі державного підприємства "Лиманське лісове господарство" не завдана. Також, в акті зазначено, що на підставі перевірки зроблено висновок, що підготовка матеріалів для проведення вибіркових та суцільних санітарних рубок, їх формування та погодження відповідає вимогам діючих Санітарних правил в лісах України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України; від 27.07.1995 № 555 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2020 № 756), а також Санітарних правил в лісах України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.1995, що діяли до 26.10.2016, зокрема: акти лісопатологічного обстеження насаджень по Краснолиманському лісництву ДП "Лиманське ЛГ" від 28.07.2017, від 17.02.2017, від 12.05.2017, від 05.01.2016, від 17.06.2016; переліки заходів з поліпшення санітарного стану лісів щодо необхідності проведення вибіркової санітарної рубки; Дозволи №1, №4, №5 на проведення суцільної санітарної рубки; Плани проведення санітарно-оздоровчих заходів у лісах ДП "Краснолиманський лісгосп" Донецька область на 2016 рік. Підставою для проведення вибіркових і суцільних санітарних рубок є лісопатологічні обстеження та наявні інші документи, що визначені чинними Санітарними правилами в лісах України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України; від 27.07.1995 № 555 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2020 № 756), та Санітарними правилами в лісах України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.1995, що діяли до 26.10.2016, а саме: лісорубні квитки за переліком.

Судом першої інстанції досліджено наявні у матеріалах справи протоколи оглядів місця події, зокрема, протокол огляду місця події від 12.06.2018 квартал 75 виділ 13 Краснолиманського лісництва; протокол огляду місця події від 13.06.2018 квартал 68 виділ 10.1 Ямпільського лісництва; протокол огляду місця події від 13.06.2018 квартал 68 виділ 9.2 Ямпільського лісництва; протокол 1 огляду місця події від 12.06.2018 квартал 65 виділ 3 Краснолиманського лісництва; протокол огляду місця події від 12.06.2018 квартал 79 виділ 4 Краснолиманського лісництва; протокол огляду місця події від 13.06.2018 квартал 68 виділ 7.2 Ямпільського лісництва; протокол огляду місця події від 10.07.2018 квартал 29 виділ 17 Ямпільського лісництва; протокол огляду місця події від 08.06.18 квартал 63 виділ 4 Краснолиманського лісництва; протокол огляду місця події від 08.06.2018 квартал 62 виділ 2 Краснолиманського лісництва; протокол огляду місця події від 12.06.2018 квартал 79 виділ 1 Краснолиманського лісництва; протокол огляду місця події від 11.07.2018 квартал 240 виділ 6 Краснолиманського лісництва; протокол огляду місця події від 10.07.2018 квартал 29 виділ 13.1 Ямпільського лісництва; протокол огляду місця події від 06.07.2018 квартал 123 виділ 1 Ямпільського лісництва; протокол огляду місця події від 06.07.2018 квартал 122 виділ 8.1 Ямпільського лісництва; протокол огляду місця події від 11.07.2018 квартал 97 виділ 1 Краснолиманського лісництва, а відтак  судом першої інстанції  встановлено, що протоколи містять лише, відомості що на оглянутих ділянках знаходяться пні зрубаних дерев.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, ст. 1166 ЦК України встановлює загальні підстави для відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань. У деліктних зобов`язаннях діє принцип відповідальності за вину. Тобто, деліктна відповідальність за загальним правилом настає за наявності вини заподіювана шкоди.

Загальними підставами для покладення відповідальності на особу, яка заподіяла шкоду, за змістом ст. 1166 ЦК України є: протиправна поведінка особи, що заподіяла шкоду, шкідливий результат такої поведінки, тобто настання, наявність самої шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою і настанням шкоди та вина особи у заподіянні шкоди.

Статтею 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" встановлено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Вирішуючи спір про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, господарський суд виходить з презумпції вини правопорушника.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Лісового кодексу України (ЛК України) постійні лісокористувачі зобов`язані: забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку; дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів; вести лісове господарство на основі матеріалів лісовпорядкування, здійснювати використання лісових ресурсів способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення; забезпечувати охорону типових та унікальних природних комплексів і об`єктів, рідкісних і таких, що перебувають під загрозою зникнення, видів тваринного і рослинного світу, рослинних угруповань, сприяти формуванню екологічної мережі відповідно до природоохоронного законодавства.

Положеннями ст. 63 ЛК України передбачено, що ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.

За змістом ст. 67 ЛК України у порядку спеціального використання можуть здійснюватися такий вид використання лісових ресурсів як заготівля деревини. Спеціальне використання лісових ресурсів здійснюється в межах лісових ділянок, виділених для цієї мети. Порядок та умови здійснення спеціального використання лісових ресурсів встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. ч. 1-6 ст. 69 ЛК України, спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубний квиток або лісовий квиток, що видається безоплатно. Спеціальний дозвіл на заготівлю деревини в порядку рубок головного користування видається органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства. Спеціальний дозвіл на інші види спеціального використання лісових ресурсів видається власниками лісів або постійними лісокористувачами. На виділених лісових ділянках можуть використовуватися лише ті лісові ресурси і лише для цілей, що передбачені виданим спеціальним дозволом. Форми спеціальних дозволів і порядок їх видачі затверджуються Кабінетом Міністрів України. 

Відповідно до ч. ч. 1 - 4 ст. 70 ЛК України, заготівля деревини здійснюється при використанні лісових ресурсів у порядку рубок головного користування, що проводяться в стиглих і перестійних деревостанах. Для заготівлі деревини під час рубок головного користування в першу чергу призначаються пошкоджені, ті, що усихають, інші деревостани, що потребують термінової рубки за своїм станом, і деревостани, які вийшли з підсочування. Залежно від категорій лісів, природних лісорослинних умов, біологічних особливостей деревних порід та інших особливостей застосовуються такі системи рубок головного користування: суцільні, поступові або вибіркові, комбіновані рубки. Деревина заготовлюється також під час здійснення лісогосподарських заходів, не пов`язаних з використанням лісових ресурсів (поліпшення якісного складу лісів), та під час проведення інших заходів (розчищення лісових ділянок, вкритих лісовою рослинністю, у зв`язку з будівництвом гідровузлів, трубопроводів, шляхів тощо).

Таким чином, дана норма визначає такий види використання лісових ресурсів як заготівля деревини, що може здійснюватися як у порядку рубок головного користування, так під час здійснення лісогосподарських заходів, не пов`язаних з використанням лісових ресурсів.

Згідно з ст. 71 ЛК України лімітом заготівлі деревини в порядку рубок головного користування є затверджена в установленому порядку розрахункова лісосіка. Заготівля деревини в порядку рубок головного користування в розмірах, що перевищують розрахункову лісосіку, забороняється.

Статтею 100 ЛК України передбачено, що порядок охорони, захисту, використання та відтворення лісів на землях природно-заповідного фонду визначається відповідно до Закону України «Про природно-заповідний фонд України», цього Кодексу та інших актів законодавства.

За змістом ч. 1 ст. 3 і ч. 1 ст. 20 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» національні природні парки належать до природно-заповідного фонду України та є природоохоронними, рекреаційними, культурно-освітніми, науково-дослідними установами загальнодержавного значення, що створюються з метою збереження, відтворення і ефективного використання природних комплексів та об`єктів, які мають особливу природоохоронну, оздоровчу, історико-культурну, наукову, освітню та естетичну цінність.

Згідно з ч. ч. 1- 6 ст. 9-1 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» (у редакції, що діяла до 19.04.2018) спеціальне використання природних ресурсів у межах  територій та об`єктів природно-заповідного фонду здійснюється в межах ліміту та на підставі дозволу на спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду. Перелік встановлених цим Законом видів використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду і порядок їх використання визначаються режимом територій та об`єктів природно-заповідного фонду. Спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення здійснюється в межах ліміту на використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду, затвердженого центральним органом виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища, а також на підставі дозволів. Спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення здійснюється на підставі дозволів, що видаються органом виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим та територіальними органами центрального органу виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища. Спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення здійснюється в межах ліміту на використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду, затвердженого органом виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим та територіальними органами центрального органу виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища, а також на підставі дозволів. Спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення (крім корисних копалин) здійснюється на підставі дозволів, що видаються місцевими радами за погодженням з територіальними органами центрального органу виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища. 

Порядок та умови здійснення спеціального використання лісових ресурсів, в тому числі у межах території та об`єктів природно-заповідного фонду, врегульований постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2007 № 761 «Про врегулювання питань щодо спеціального використання лісових ресурсів».

Порядок та умови здійснення заходів з поліпшення санітарного стану лісів та санітарних вимог, які встановлюються з метою охорони та захисту лісів під час ведення лісового господарства, використання лісових ресурсів та проведення робіт, не пов`язаних з веденням лісового господарства визначений Санітарними правилами в лісах України, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.1995 № 555.

За змістом п. п. 2, 4 Санітарних правил в лісах України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.1995 № 555 (у редакції, яка діяла до 11.11.2016) вибіркові та суцільні санітарні рубки належать до санітарно-оздоровчих заходів, які є частиною комплексу профілактичних заходів, які проводяться лісокористувачами з метою збереження стійкості насаджень, запобігання розвиткові патологічних процесів у лісі, зменшення шкоди, що завдається шкідниками, хворобами, стихійними природними явищами та техногенними впливами.

В п. п. 10 - 31 вказаних вище Санітарних правил були визначені зміст вибіркових та суцільних санітарних рубок, підстави та порядок їх здійснення, а також особливості здійснення таких рубок на територіях природно-заповідного фонду.

Разом із тим, 11.11.2016 набула чинності нова редакція Санітарних правил в лісах України в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 № 756, відповідно до якої були частково змінені порядки проведення вибіркових і суцільних санітарних рубок, а п. 5 нової редакції Санітарних правил в лісах України містить норму, що забороняє проведення суцільних санітарних рубок, вирубування дуплястих, сухостійних, фаутних дерев та ліквідація захаращеності у заповідних зонах біосферних заповідників, національних природних і регіональних ландшафтних парків.

Водночас структура території національних природних парків визначена в ст. 21 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», згідно з якою на території національних природних парків з урахуванням природоохоронної, оздоровчої, наукової, рекреаційної, історико-культурної та інших цінностей природних комплексів та об`єктів, їх особливостей встановлюється диференційований режим щодо їх охорони, відтворення та використання згідно з функціональним зонуванням: заповідна зона, зона регульованої рекреації, зона стаціонарної рекреації та господарська зона.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що  рубки проведені відповідачем є саме санітарними з метою поліпшення стану лісів, що підтверджується  висновками акту від 02.08.2019, складеного відділом охорони і захисту лісів Державного агентства лісових ресурсів України за результатами перевірки окремих питань господарської діяльності ДП "Лиманське лісове господарство" та які не  висновки ніяким чином не спростовані.

Разом з тим, поклавши в основу судових рішень висновки акту від 02.08.2019, складеного відділом охорони і захисту лісів Державного агентства лісових ресурсів України за результатами перевірки окремих питань господарської діяльності ДП "Лиманське лісове господарство", про те, що проведені відповідачем рубки є саме санітарними, суди попередніх інстанцій залишили поза увагою зазначені вище положення ст. 86 ГПК України та безпосередньо на підставі наявних у справі доказів не досліджували дотримання відповідачем визначених нормативно-правовими актами вимог, які ставляться до проведення санітарних рубок, а відтак дійшли передчасного висновку, що проведені відповідачем рубки є санітарними.

Відхиливши доводи прокурора щодо заборони проведення суцільних санітарних рубок в національних природних парках відповідно до п. 5 Санітарних правил в лісах України в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 № 756, суд апеляційної інстанції виходив з того, що хоча частина суцільних санітарних рубок і була здійснена вже після введення такої заборони, однак самі дозволи на проведення суцільної санітарної рубки були видані до набрання чинності наведеної норми.

Водночас суди попередніх інстанцій не дослідили строку дії таких дозволів, точних періодів здійснення спірних рубок та у яких зонах національних природних парків вони здійснювались, а відтак не встановили наявності правових підстав для здійснення суцільних санітарних рубок у НПП "Святі Гори" після 11.11.2016.

Крім того, погодившись із аргументами відповідача, що за результатами проведених санітарних рубок, що полягають у видаленні дерев, залишається деревина, що має бути видалена та оброблена у тому числі шляхом заготівлі, суди першої та апеляційної інстанцій не встановили, куди і як дана деревина була реалізована. 

Відповідно до ст. 236 ГПК України , судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Ухвалені у справі рішення судів першої та апеляційної інстанцій наведеним вимогам не відповідають, а відтак висновки судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позову є передчасними.

Відповідно ч. ч. 1 та 2 ст. 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Встановивши зазначені порушення, з огляду на межі розгляду справи судом касаційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те,  що постанова Східного апеляційного господарського суду від 02.06.2020 та рішення Господарського суду Донецької області від 27.12.2019 у справі   № 905/1793/19 підлягають скасуванню, а справа направленню до на новий розгляд до Господарського суду Донецької області. 

При новому розгляді справи суду першої інстанції слід врахувати вище викладене, повно та          всебічно перевірити фактичні обставини справи, дати належну оцінку наявним у справі доказам, доводам та запереченням сторін і в залежності від встановленого та вимог закону прийняти законне та обґрунтоване          рішення.

Згідно ч. 1 ст. 316 ГПК України, вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Оскільки Касаційний господарський суд дійшов висновку, що оскаржувані у справі №905/1793/19 судові рішення підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції, то розподіл судових витрат, відповідно до  ст. 129 ГПК України судом не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 300, 301, 308, 310, 314, 315, 316, 317 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Заступника прокурора Харківської області - задовольнити частково.

Постанову Східного апеляційного господарського суду від 02.06.2020 та рішення Господарського суду Донецької області від 27.12.2019 у справі №905/1793/19 - скасувати.

Справу № 905/1793/19 направити на новий розгляд до Господарського суду Донецької області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий, суддя                                                        Ткаченко Н. Г. 
                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                     
Судді                                                                                         Банасько О. О.
                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                            
                                                                                                      Жуков С. В.