П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

10 листопада 2020 року                                                                 місто Київ
 
справа № 359/3654/18                                    
апеляційне провадження № 22-ц/824/8808/2020
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого Головачова Я.В.,
суддів: Андрієнко А.М., Шахової О.В.,
за участю секретаря судового засідання Коцюрби Л.О.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль", подану представником Сінькевичем Владиславом Анатолійовичем, на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області у складі судді Борця Є.О. від 28 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,  
 
в с т а н о в и в :
 
У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що він працював на посаді старшого приймальноздавальника багажу - комірника камери незапитаного багажу служби обслуговування в терміналах аеровокзального комплексу ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль".
В результаті проведення службового розслідування та позапланової інвентаризації було виявлено, що позивач здійснював заволодіння чужими речами та ухилявся від внесення до програми АРМ інформації про знахідки, прийняті на зберігання. 
Наказом ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" від 17 квітня 2018 року № 11-07/1-711/п ОСОБА_1 звільнено з роботи з 18 квітня 2018 року за винні дії, що дають підстави для втрати довір`я, на підставі пункту 2 частини 1 статті 41 КЗпП України.
Позивач вказував, що знахідками були харчові продукти і згідно усного розпорядження адміністратора камери незапитаного багажу ОСОБА_2 було дозволено приймати  на тимчасове зберігання та знищувати їх через дві доби після прийняття. 
Крім того, за вказані дії ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догано.
Посилаючись на те, що у відповідача були відсутні будь-які підстави звільняти позивача у зв`язку з втратою довіри до нього, застосування дисциплінарних стягнень у вигляді догани та звільнення за одне і те саме порушення трудової дисципліни є незаконним, ОСОБА_1 просив суд скасувати наказ ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" від 17 квітня 2018 року № 11-07/1-711/п  про його звільнення та поновити на посаді з 18 квітня 2018 року; стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 лютого       2020 року позов ОСОБА_1 задоволено. Скасовано наказ виконуючого обов`язки генерального директора ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" N 11-07/1-711/п від
17 квітня 2018 року, яким ОСОБА_1 був звільнений з роботи з 18 квітня 2018 року за винні дії, що давали підстави для втрати довір`я, на підставі пункту 2 частини 1 статті 41 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_1 на роботі в ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" на посаді старшого прийомоздавальника багажу - комірника камери незапитаного багажу служби обслуговування в терміналах аеровокзального комплексу з 18 квітня 2018 року. Стягнуто з ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 18 квітня 2018 року до 28 лютого 2020 року в розмірі 212 414 грн. 95 коп. Рішення суду в частині поновлення на роботі допущено до негайного виконання.
У поданій апеляційній скарзі представник ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" - Сінькевич В.А., посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Скаржник зазначає, що звільнення з підстав втрати довір`я за пунктом 2 статті 41 КЗпП України не є видом дисциплінарного стягнення, а отже допускається поряд із застосуванням до працівника дисциплінарного стягнення у вигляді догани, якщо вчинений працівником проступок одночасно дає роботодавцю підстави для втрати до нього довір`я. 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що його звільнення відбулося з порушенням вимог законодавства, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. 
Представник  ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" - Сінькевич В.А. в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав. 
ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Судом установлено, що наказом ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" від 12 листопада 1997 року № 369 ОСОБА_1 прийнято на роботу до ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" на посаду вантажника ВСМ у АВК.
Наказом ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" від 29 квітня 2014 року № 11-07/1-431/п ОСОБА_1 переведено на посаду старшого приймальноздавальника багажу - комірника камери незапитаного багажу служби обслуговування в терміналах аеровокзального комплексу ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль".
1 травня 2014 року між ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" та ОСОБА_1 укладено договір № 11-14-308 про повну матеріальну відповідальність, відповідно до умов якого старший прийомоздавальник багажу - комірник зобов`язується, серед іншого, вести облік, складати й представляти у встановленому порядку товарні, грошові й інші звіти про рух і залишки довірених йому матеріальних цінностей; брати участь в інвентаризації довірених йому матеріальних цінностей.
На підставі наказу ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" від 12 січня 2018 року №11-07/1-52/п ОСОБА_1 з 10 січня 2018 року переміщено до служби обслуговування в терміналах аеровокзального комплексу підрозділу камери незапитаного багажу на посаду старшого прийомоздавальника - комірника камери незапитаного багажу.
Наказом ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" від 16 січня 2018 року № 01-07/1-33 була створена комісія для проведення службового розслідування щодо виявлення обставин, які можуть свідчити про неправомірність дій прийомоздавальників камери незапитаного багажу.
За результатами проведеного службового розслідування складено акт від 19 лютого 2018 року № 41-26-6, відповідно до якого встановлено, що ОСОБА_1 не контролював роботу прийомоздавальників багажу КНБ, не дотримався вимог організаційно-технологічних
документів, вимог посадової інструкції. Запропоновано застосувати до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді догани. 
Наказом ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" від 2 березня 2018 року № 11-07/1-393/п "Щодо застосування дисциплінарного стягнення", зокрема пунктом  2, ОСОБА_1 оголошено догану через порушення ним вимог пункту 3.20 змін та доповнень (затверджених та введених в дію наказом № 01-07/1-84 від 20 лютого 2017 року) до "Технології про порядок дій при виявлені знахідки, її зберігання, обліку та видачі", затвердженоїнаказом генерального директора від 13 грудня 2016 року № 01-07/1-638; вимог пунктів 4.1., 4.22 "Посадової інструкції старшого прийомоздавальника багажу-комірника камери незапитаного багажу служби пасажирського обслуговування" від 17 березня 2017 року № 34-05/1-10. З цим наказом ОСОБА_1 ознайомлений під підпис (том 1 а.с. 37).
Наказом ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"  від 3 березня 2018 року № 01-07/1-102 створена комісія для проведення службового розслідування з метою перевірки наявності у вчинках працівників камери незапитаного багажу ознак винних дій, що давали підстави для втрати до них довір`я. 20 березня 2018 року вказана комісія склала акт № 41-26-10, згідно якого запропоновано керівництву ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" розірвати трудовий договір з ОСОБА_1 у зв`язку з втратою довір`я до нього, на підставі пункту 2 частини 1 статті 41 КЗпП України.
22 березня 2018 року ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" звернулось до професійної спілки ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" з поданням № 11-22-52 в якому відповідач просив надати згоду на звільнення ОСОБА_1 з роботи у зв`язку з втратою довір`я до нього. 
12 квітня 2018 року профспілковий комітет вказаної професійної спілки надав ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" згоду на звільнення позивача з роботи на підставі пункту 2 частини 1 статті 41 КЗпП України. 
Наказом тимчасово виконуючого обов`язки генерального директора                            ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" Дихне Є.Г. № 11-07/1-711/п від 17 квітня 2018 року по особовому складу ОСОБА_1 було звільнено з роботи з 18 квітня 2018 року за винні дії, що дають підстави для втрати довір`я, на підставі пункту 2 частини 1 статті 41 КЗпП України.
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що звільнення позивача відбулося з порушенням пункту 2 частини 1 статті 41 КЗпП України, оскільки його дії не могли бути підставою для втрати до нього довіри з боку роботодавця. Крім того, за порушення трудової дисципліни позивач вже був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, а тому застосування до нього подвійної відповідльності за одне і те саме правопорушення є незаконним. 
Такий висновок суду є правильним.
Відповідно до частини 1 статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.
Трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у разі винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні
або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу (пункт 2 частини 1 статті 41 КЗпП України).
Розірвання трудового договору за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України можливе за таких умов: 1) безпосереднє обслуговування працівником грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл тощо); 2) винна дія працівника; 3) втрата довір`я до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу.
Правовий аналіз цієї норми матеріального права дає підстави для висновку про те, що вона не передбачає обов`язкового настання для роботодавця негативних наслідків, чи наявності завданої роботодавцю матеріальної шкоди як обов`язкової умови для звільнення працівника. Звільнення з підстави втрати довір`я може вважатися обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями).
Вирішуючи під час розгляду справи про поновлення на роботі працівника, звільненого за пунктом 2 частини 1 статті 41 КЗпП України, питання щодо віднесення позивача до кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, суд у кожному конкретному випадку повинен з`ясувати: чи становить виконання операцій, пов`язаних з таким обслуговуванням цінностей, основний зміст трудових обов`язків позивача; чи носить виконання ним указаних дій відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цінностей.
Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року № 6-100цс16.
Відповідно до статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.
Згідно з частиною 1 статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.
Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку (частина 2 статті 148 КЗпП України).
Порядок застосування дисциплінарних стягнень наведений у статті 149 КЗпП України.
Так, відповідно до частин 1, 2 статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення, при цьому за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.
При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган, в силу частини третьої статті 149 КЗпП України, повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.
Установивши, що у діях позивача були наявні порушення вимог пунктів 4.1, 4.22 посадової інструкції старшого прийомоздавальника багажу - комірника камери незапитаного багажу служби пасажирського обслуговування від 14 березня 2017 року № 34-05/1-10, а також пункту 11.5 Технології про порядок дій при виявленні знахідки, її зберіганні, обліку та видачі, за які до нього застосовано стягнення у вигляді догани, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що додаткове застосування стягнення у вигляді звільнення за одне і те саме правопорушення суперечить положенням статті 61 Конституції України.  Враховуючи, що звільнення позивача відбулося без законної підстави, суд правильно визначив розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 18 квітня 2018 року по 30 січня 2020 року, який склав 212 414 грн. 95 коп.
Посилання у апеляційній скарзі на те, що звільнення з підстав втрати довір`я за пунктом 2 статті 41 КЗпП України не є видом дисциплінарного стягнення, а отже допускається поряд із застосуванням до працівника дисциплінарного стягнення у вигляді догани, якщо вчинений працівником проступок одночасно дає роботодавцю підстави для втрати до нього довір`я, є необґрунтованими та відхиляються колегією суддів.
Як було встановлено судом, видаючи наказ про звільнення позивача від 17 квітня 2018 року № 11-07/1-711/п по суті продублював інший наказ, а саме наказ від 2 березня 2018 року № 11-07/1-393/п про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани, а тому фактично за одне й те саме правопорушення накладено два дисциплінарні стягнення, що суперечить положенням статті 61 Конституції України та статті 147 КЗпП України. 
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у справі                      № 359/3683/18 від 20 листопада 2019 року. 
Інших доводів апеляційна скарга не містить.
За таких обставин суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
                
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль", подану представником Сінькевичем Владиславом Анатолійовичем, залишити без задоволення.
Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 лютого      2020 року залишити без змін.
Поновити виконання рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 лютого 2020 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 12 листопада 2020 року. 

Головуючий                                                                                      

Судді: