Ухвала    
 
12 листопада 2020 року
м. Київ
справа № 205/6621/15-ц
провадження № 61-15703 ск20
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвали Дніпровського апеляційного суду від 09 квітня 2020 року та від 23 вересня 2020 року у справі за позовом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» про захист прав споживачів, визнання недійсним кредитно-заставного договору та договору поруки, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра», третя особа - ОСОБА_1 , про захист прав споживачів, визнання недійсним договору поруки,
ВСТАНОВИВ:
Вказана справа перебуває у провадженні судів з вересня 2015 року.
Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2019 року позов уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 кредитну заборгованість у розмірі 829 390,24 грн та солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - 71 610,36 грн. 
У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 ,               ОСОБА_2 відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, не оплативши її судовим збором.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 19 березня 2020 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору, апеляційну скаргу залишено без руху з підстав несплати судового збору.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 09 квітня 2020 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення або відстрочення сплати судового збору та продовжено процесуальний строк для усунення недоліків апеляційної скарги.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 23 вересня 2020 року апеляційну скаргуОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2019 рокувизнано неподаною та повернуто заявнику.
ОСОБА_1 у жовтні 2020 року звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Дніпровського апеляційного суду                        від 09 квітня 2020 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду                  від 23 вересня 2020 року у вищевказаній справі, в якій просив скасувати зазначені судові рішення та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про відстрочення сплати судового збору та направити справу до суду апеляційної інстанції для відкриття провадження.
Щодо оскарження ухвали від 09 квітня 2020 року
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України як і пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачають, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.
Враховуючи те, що оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні клопотання про звільнення або відстрочення сплати судового збору та продовження процесуального строку для усунення недоліків апеляційної скарги відсутня в переліку судових рішень, які підлягають оскарженню у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України, тому відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України             суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвали Дніпровського апеляційного суду від 09 квітня 2020 року слід відмовити. 
Щодо оскарження ухвали від 23 вересня 2020 року
Постановляючи ухвалу про повернення апеляційної скарги, апеляційний суд виходив із того, що у строк, встановлений судом,  ОСОБА_1 не усунув недоліки апеляційної скарги щодо оплати її судовим збором.
Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Зі змісту статей 185, 357 ЦПК України вбачається, що у разі невиконання вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху у встановлений строк, скарга вважається неподаною та повертається особі, яка її подала.
У зв`язку з недоведенням підстав звільнення заявника від сплати або відстрочення судового збору, апеляційний суд двічі 19 березня та 09 квітня2020 року відмовляв у задоволенні відповідних клопотань заявника та попереджав про повернення апеляційної скарги у випадку несплати судового збору.
Встановивши, що ОСОБА_1 не сплатив судовий збір за подачу апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції обгрунтовано визнав його скаргу неподаною та повернув.
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення. 
Оскільки правильне застосування судом апеляційної інстанції норм             статей 185, 356, 357 ЦПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, то колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга в частині оскарження ухвали Дніпровського апеляційного суду від 23 вересня 2020 року є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Доводи касаційної скарги про те, що судом не досліджено надані до заяви про усунення недоліків від 06 квітня 2020 року докази, спростовуються текстом ухвали Дніпровського апеляційного судувід 09 квітня 2020 року, який містить посилання на те, що надане  ОСОБА_1 клопотання не містить відомості щодо річного доходу за попередній рік.
Доводи касаційної скарги про те, що його позбавлено доступу до правосуддя є неспроможними, оскільки повернення апеляційної скарги згідно із положеннями статті 357 ЦПК України не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення, тому порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не вбачається.
Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку щодо незаконності і неправильності судового рішення.
Керуючись пунктом 3 частини першої статті 389, частинами другою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвали Дніпровського апеляційного суду                    від 09 квітня 2020 року та від 23 вересня 2020 року у справі за позовом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» про захист прав споживачів, визнання недійсним кредитно-заставного договору та договору поруки, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра», третя особа - ОСОБА_1 , про захист прав споживачів, визнання недійсним договору поруки відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                О. В. Білоконь
О. М. Осіян
Н. Ю. Сакара