Справа № 342/675/16-ц 
Провадження № 22-ц/4808/1175/20 
Головуючий у 1 інстанції Гайдич Р.М. 
Суддя-доповідач Томин 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 грудня 2020 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючої                        Томин О.О.
суддів:                        Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.
за участю секретаря        Капущак С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на рішення Городенківського районного суду, ухвалене суддею Гайдичем Р.М. 15 вересня 2020 року в м. Городенка у справі за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» Стрюкової І.О. до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про стягнення кредитної заборгованості,
в с т а н о в и в:
14.07.2016 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» Стрюкова І.О. звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про стягнення кредитної заборгованості.
Позов мотивовано тим, що згідно Кредитного договору №1126/2008, укладеного 27.05.2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 , остання отримала кредит у розмірі 13000,00 доларів США з кінцевим терміном повернення 20.05.2016 року та щомісячною сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 15,99% річних. На забезпечення виконання зобов`язань за даним Кредитним договором ОСОБА_1 уклала з позивачем Договір іпотеки та передала у іпотеку чотирьохкімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 78,5 кв.м.
Крім того, забезпеченням виконання зобов`язань по Кредитному договору виступає порука відповідачів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .
Отримання ОСОБА_1 кредиту підтверджується валютним меморіальним ордером №867 від 27.05.2008 року.
Таким чином, позивач як кредитодавець повністю виконав свій обов`язок, передбачений ст. 1054 ЦК України. Поряд з цим, відповідач ОСОБА_1 свій обов`язок по поверненню кредиту та відсотків належним чином не виконувала.
Відповідно до п.п. 1.1-1.4 договорів поруки позичальник і поручителі відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право кредитора вимагати виконання зобов`язань, вказаних у п. 1.1 цього Договору повністю (чи у будь-якій його частині) як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо. Відповідальність поручителя виникає як у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобов`язань, так і при невиконанні позичальника зобов`язань в цілому.
У зв`язку з тим, що відповідач  ОСОБА_1  порушила умови кредитного договору в частині обов`язків по поверненню кредиту у визначеному розмірі і строки та своєчасній сплаті процентів за користування ним, позивачем неодноразово повідомлялось відповідачів про необхідність виконати взяті на себе обов`язки. Проте, вказані вимоги виконані не були. На підставі викладеного, станом на 08.06.2016 року утворилась заборгованість у розмірі 7259,40 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 181206,72 грн., яка складається з: тіла кредиту - 4362,01 доларів США (108883,10 грн.), прострочених процентів за користування кредитними коштами – 1019,20 доларів США (25440,94 грн.), пені – 1716,75 доларів США (42852,96 грн.), штрафу – 161,44 доларів США (4029,72 грн.).
З огляду на вищенаведене просила позов задовольнити та стягнути солідарно з відповідачів вищевказану заборгованість.
Рішенням Городенківського районного суду від 15 вересня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за Кредитним договором №1126/2008 від 27.05.2008 року у розмірі 7259,40 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 181206,72 грн., та судові витрати у розмірі 2718,10 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.
Апелянт вважає, що позов підлягав залишенню без розгляду з підстав втрати позивача інтересу до справи, оскільки після 31.03.2020 року не було подано жодного процесуального документу про продовження розгляду та вирішення справи без участі в засіданні уповноваженого представника позивача за підписом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» Білої І.В.
Вказує і на те, що після 31.03.2020 року по справі не було подано жодної довіреності чи іншого документа про повноваження адвокатів-представників банку.
25.06.2020 року представником апелянта було зареєстровано через електронний суд заяву про надання доступу до електронної справи, бо в електронному суді відсутні дані про уповноваженого представника банку. 28.06.2020 року через електронний суд було зареєстровано заяву Котика Р.В., що єдиним представником ПАТ КБ «Надра» згідно запису в ЄДРПОУ є Біла І.В. – Уповноважена особа фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра», а тому повноваження будь-кого в суді щодо представництва інтересів ПАТ КБ «Надра» будуть легальними виключно на підставі довіреності, яка підписана нею.
Зважаючи на наведене, вважає, що суд постановив рішення по справі з порушенням істотних вимог судового процесу в цивільних справах, оскільки позов слід було залишити без розгляду.
Крім того, вказує, що перед зверненням до суду з позовом банк не надіслав ОСОБА_1 письмового повідомлення про заборгованість, розрахунок заборгованості, хоча згідно Розділу 7 Кредитного договору повинен був досудово врегулювати спір шляхом переговорів. При цьому, згідно Розділу 8 Кредитного договору повідомлення вважатиметься належним у випадку, якщо воно у письмовій формі та надіслане рекомендованим листом, кур`єром або вручене особисто. Таким чином, банк не здійснив досудового врегулювання спору шляхом переговорів, у зв`язку з чим звернення до суду з позовом є передчасним.
Просить скасувати рішення Городенківського районного суду від 15 вересня 2020 року та постановити нове, яким позов залишити без розгляду.
В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 – ОСОБА_8 доводи апеляційної скарги підтримав з мотивів, наведених у ній.
Представник позивача, відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, повідомлялися про час та місце слухання справи у встановленому законом порядку.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 – ОСОБА_8 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 27.05.2008 року між ВАТ КБ «Надра» (згодом – ПАТ КБ «Надра») та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №1126/2008, згідно якого банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти (кредит) у сумі 13000,00 доларів США в порядку і на умовах, визначених цим Договором, строком до 20 травня 2014 року (т. 1, а.с. 16-19).
28.05.2009 року укладено Додаткову угоду №1 до даного Кредитного договору, якою сторони домовились викласти Договір у новій редакції (т. 1, а.с. 20-27).
Так, згідно п. 1.1 Додаткової угоди №1 від 28.05.2009 року кредит надавався сумі 11995,12 доларів США зі сплатою 15,99% річних.
Відповідно до п. 4.1 Додаткової угоди №1 від 28.05.2009 року у разі прострочення позичальником строків сплати процентів, а також прострочення строків повернення кредиту, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення.
Відповідно до п. 4.2 Додаткової угоди №1 від 28.05.2009 року у разі порушення позичальником вимог п.п. 3.3.2-3.3.5, 3.3.7-3.3.15 цього Договору позичальник зобов`язаний сплатити кредитору штраф у розмірі 3% від суми фактичної заборгованості за кредитом та нарахованими процентами, за кожний випадок.
Крім того, 27.05.2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укладено Договір іпотеки, згідно якого іпотекодавці з метою забезпечення виконання зобов`язання ОСОБА_1 , що випливає з Кредитного договору, передали в іпотеку, а іпотекодержатель прийняв в іпотеку предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_2 (т. 1, а.с. 41-44).
Також 27.05.2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , ОСОБА_7 було укладено договори поруки, згідно яких поручителі поручалися перед кредитором за належне виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань, що виплавають з Кредитного договору №1126/2008 від 27.05.2008 року, зокрема, повернути кредит до 20.05.2014 року, сплатити відсотки за користування кредитними коштами та інші платежі, передбачен Договором, можливі штрафні санкції (т. 1, а.с. 29-38).
28.05.2009 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_6 , та між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_7 укладено додаткові угоди до договорів поруки, якими внесено зміни у п. 1.1 розділу «Предмет договору», зокрема, зазначено повернути до 20 травня 2014 року кредит у сумі 11995,12 доларів США (т. 1, а.с. 39-40).
28.08.2012 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду №2 до даного Кредитного договору, якою змінено строк кредитування до 20 травня 2016 року (т. 1, а.с. 28).
29.08.2012 року Додатковим договором №1 внесено зміни до Договору іпотеки від 27.05.2008 року, зазначено строк зобов`язання позичальника по кредитному договору до 20 травня 2016 року (т. 1, а.с. 45-46).
Судом встановлено також, що 04.06.2015 року постановою Правління Національного банку України №356 відкликано банківську ліцензію та ліквідовано ПАТ КБ «Надра» (т. 1, а.с. 7).
05.06.2015 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято Рішення №113, яким вирішено розпочати процедуру ліквідації ПАТ КБ «Надра», призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» Стрюкову І.О. строком на 1 рік з 05.06.2015 року по 04.06.2016 року включно (т. 1, а.с. 8-9).
Рішенням №616 від 28.04.2016 року продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ КБ «Надра» на два роки по 04.06.2018 року. Продовжено повноваження ліквідатора ПАТ КБ «Надра» Стрюковій І.О. (т. 1, а.с. 11).
Згідно наданого ПАТ КБ «Надра» розрахунку заборгованості станом на 08.06.2016 року розмір заборгованості позичальника перед Банком становить 7259,40 доларів США, з яких 4362,01 доларів США - заборгованість за кредитом (у тому числі прострочена), 1019,20 доларів США - заборгованість по сплаті відсотків (у тому числі прострочена), 1716,75 доларів США – пеня за прострочення сплати кредиту, 161,44 доларів США – штраф згідно п. 4.2 (т. 1, а.с. 12-15).
16.09.2016 року представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 подав до суду зустрічний позов до ПАТ КБ «Надра» про захист прав споживача, визнання недійсним Кредитного договору №1126/2008 від 27.05.2008 року та застосування наслідків його недійсності.
Ухвалою Городенківського районного суду від 13.11.2019 року зустрічний позов представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 залишено без розгляду.
Задовольняючи частково вимоги первісного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_1 не в повному обсязі виконала свої зобов`язання за кредитним договором, не повернула кредитні кошти у строк, встановлений договором, тому наявні правові підтрави для стягнення з неї заборгованості у зазначеному позивачем розмірі із зазначенням еквіваленту доларів США станом на час звернення з позовом. Разом з тим банк не укладав додаткових угод із поручителями щодо зміни строку повернення кредиту з 20.05.2014 року на 20.05.2016 року, а протягом шести місяців із часу спливу строку погашення кредиту в термін, що було передбачено між ними в договорах поруки, укладених 27.05.2008 року, з вимогами до останніх не звертався, а тому відсутні підстави для задоволення позову в частині стягнення заборгованості з поручителів.
Однак апеляційний суд не може в повній мірі погодитися із такими висновками з огляду на наступне.
Статтею 6 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
Згідно із ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.
Згідно зі ст.ст. 598, 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 559 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.
Обґрунтовуючи звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості, позивач подав до суду першої інстанції копії підписаних сторонами Кредитного договору №1126/2008 від 27.05.2008 року з Додатковою угодою №1 від 28.09.2009 року та Додатковою угодою №2 від 28.08.2012 року, Договору іпотеки від 27.05.2008 року з Додатковим договором №1 від 29.08.2012 року, договорів поруки від 27.05.2008 року та додаткових угод до договорів поруки від 28.05.2009 року, а також розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що відповідач ОСОБА_1 дійсно отримала грошові кошти, тривалий час користувався ними та погашала суму кредиту, відсотків та пені.
Таким чином наявність факту існування кредитних відносин між позивачем та відповідачем обґрунтовано підтверджуються обставинами, встановленими судом першої інстанції та зазначеними у рішенні.
Належних та допустимих доказів на спростування вимог позивача позичальник суду не надав.
Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що позов підлягав залишенню без розгляду з підстав втрати позивачем інтересу до справи, оскільки після 31.03.2020 року не було подано жодного процесуального документу про продовження розгляду та вирішення справи без участі в засіданні уповноваженого представника позивача за підписом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» Білої І.В., то такі не заслуговують на увагу з огляду на наступне.
Рішенням №3383 від 17.12.2018 року відсторонено від виконання обов`язків уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» Стрюкову І.О. З 18.12.2018 року призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» Білу І.В. (т. 2, а.с. 19).
09.04.2019 року через поштове відділення від позивача ПАТ КБ «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» Білої І.В. до суду поступили письмові пояснення (в порядку ст. 43 ЦПК України).
14.02.2020 року до суду надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_9 про розгляд справи за відсутності представника ПАТ КБ «Надра» у зв`язку з великою кількістю призначених до розгляду справ та обмеженим штатом працівників (т. 3, а.с. 205).
Згідно копії довіреності №181 від 27.12.2019 року така видана ОСОБА_9 про представлення інтересів ПАТ КБ «Надра» уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» Білою І.В. (т. 3, а.с. 206).
Отже представництво ОСОБА_9 ПАТ КБ «Надра» відбувалося на законних підставах.
Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України суд залишає позовну заяву без розгляду у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
Таким чином якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.
Беручи до уваги наведені норми права та заяву представника ПАТ КБ «Надра» Вороніна О.М. від 14.02.2020 року, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду про можливість розгляду справи за відсутності представника позивача.
Твердження представника апелянта про те, що звернення до суду з даним позовом є передчасним, оскільки банк не надіслав ОСОБА_1 письмового повідомлення про заборгованість, розрахунок заборгованості, тобто не здійснив передбаченого договором досудового врегулювання спору шляхом переговорів, суд також не бере до уваги.
Відповідно до ст. 16 ЦПК сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом. Особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензії чи позову.
Таким чином, обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. Ненаправлення повідомлення про заборгованість не може свідчити про відсутність порушення прав кредитора, а як наслідок, кредитор може вимагати їх захисту безпосередньо в судовому порядку шляхом виконання боржником та/або поручителями обов`язку з повернення кредиту.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, Додатковою угодою №1 від 28.05.2009 року було викладено Кредитний договір №1126/2008 від 27.05.2008 року у новій редакції, згідно якої домовленість сторін про досудове врегулювання спору, на яку посилається апелянт, відсутня (т. 1, а.с. 20-27).
Згідно п. 6.1 Додаткової угоди №1 від 28.05.2009 року усі спори та розбіжності, що виникають між сторонами за цим Договором, підлягають врегулюванню шляхом, передбаченим чинним законодавством України.
Таким чином суд першої інстанції на підставі наявних матеріалів справи дійшов вірного висновку про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором. А враховуючи те, що банк, укладаючи додаткові угоди із відповідачем ОСОБА_1 та змінюючи кінцевий термін повернення кредиту із 20.05.2014 року на 20.05.2016 року, не укладав таких додаткових угод із поручителями, та не пред`явив до них вимоги у строк протягом шести місяців із часу спливу строку погашення кредиту в термін, що було передбачено між ними в договорах поруки, обґрунтовано відмовив в позові у цій частині.
Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 31.10.2018 року у справі №202/4494/16-ц (провадження №14-318цс18) зроблено правовий висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Отже у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків та пені, які були нараховані позивачем після закінчення строку кредиту, слід відмовити за їх необґрунтованістю, оскільки таке право кредитодавця припинилося після спливу визначеного договором строку кредитування (20.05.2016 року), а вимог про стягнення сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України позивачем заявлено не було.
Таким чином до стягнення підлягає заборгованість по відсотках за користування кредитом в сумі 984,33 долари США за період з 27.05.2008 року по 20.05.2016 року та пеня за прострочення сплати кредиту в сумі 1620,58 доларів США.
Що ж стосується вимоги про стягнення штрафу в сумі 161,44 доларів США, то слід зазначити наступне.
Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника заснованих на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до положень статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Системний аналіз наведеної норми права свідчить про те, що одночасне застосування штрафу і пені, які є одним видом цивільно-правової відповідальності, за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, суперечить положенням, закріпленим у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Відповідний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі №6-2003цс15 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 9 грудня 2019 року у справі №524/5152/15-ц (провадження №61-8862сво18).
Отже, законодавством не передбачено подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Як вбачається з матеріалів справи, штраф у розмірі 161,44 доларів США банком нараховано згідно п. 4.2 Кредитного договору (порушення вимог п.п. 3.3.2-3.3.5, 3.3.7-3.3.15 Договору, а саме забезпечення кредитора всіма необхідними документами для здійснення ним дій, передбачених п. 3.2.1 цього Договору; одночасного укладення договорів, визначених п. 1.3 Договору; суворого дотримання положень цього Договору, а також договорів, визначених п. 1.3 цього Договору; страхування нерухомості, якщо кредит надано на придбання нерухомості; а також сплати процентів за використання кредиту та комісії у вигляді плати за управління кредитом; своєчасного погашення кредиту із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими санкціями та інші порушення).
Однак у разі прострочення позичальником строків сплати процентів, а також прострочення строків повернення кредиту, позичальник сплачує кредиторові пеню згідно п. 4.1 Договору, а порушення позичальником інших вимог Договору, за які передбачено додаткова санкція у вигляді штрафу, позивачем не доведено.
Таким чином позовні вимоги банку у частині стягнення штрафу в сумі 161,44 доларів США задоволенню не підлягають.
Крім того, судом першої інстанції не було враховано, що стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті не суперечить законодавству України, якщо в іноземній валюті надавався кредит за договором і позивач просить стягнути суму боргу у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима.
Відповідні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №761/12665/14-ц (провадження №14-134цс18), від 16.01.2019 року у справах №373/2054/16-ц (провадження №14-446цс18), №464/3790/16-ц (провадження №14-465цс18) та №373/2054/16-ц (провадження №14-446цс18).
Що стосується можливості і порядку визначення в рішенні суду еквівалента суми боргу в національній валюті, то Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 року у справі №761/12665/14-ц (провадження №14-134цс18) вказала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, може вносити двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який може бути виконаний примусово. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.
Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Пунктом 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З огляду на викладене апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» Стрюкової І.О. змінити. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за Кредитним договором №1126/2008 від 27.05.2008 року в розмірі 6966 доларів США 92 центи, з яких: 4362 долари США 01 цент – заборгованість по тілу кредиту, 984 долари США 33 центи - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 1620 доларів США 58 центів – пеня за прострочення сплати кредиту, а також 2444 грн. 32 коп. витрат по оплаті судового збору. В решті рішення суду залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Городенківського районного суду від 15 вересня 2020 року в частині задоволення позовних вимог Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» Стрюкової І.О. змінити.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в стані припинення (ЄДРПОУ: 20025456, адреса: вул. Артема, 15, м. Київ, 04053) заборгованість за Кредитним договором №1126/2008 від 27.05.2008 року в розмірі 6966 (шість тисяч дев`ятсот шістдесят шість) доларів США 92 центи, з яких: 4362 (чотири тисячі триста шістдесят два) долари США 01 цент – заборгованість по тілу кредиту, 984 (дев`ятсот вісімдесят чотири) долари США 33 центи - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 1620 (одна тисяча шістсот двадцять) доларів США 58 центів – пеня за прострочення сплати кредиту.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в стані припинення (ЄДРПОУ: 20025456, адреса: вул. Артема, 15, м. Київ, 04053) 2444 (дві тисячі чотириста сорок чотири) грн. 32 коп. витрат по оплаті судового збору.
В решті рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча:                                                                О.О. Томин
Судді:                                                                        Г.П. Мелінишин
                                                                               О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 8 грудня 2020 року.