ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 року 
м. Київ
справа № 802/50/16-а
адміністративне провадження № К/9901/4045/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Стеценка С.Г.,
суддів: Стрелець Т.Г.,  Тацій Л.В., 
розглянувши в письмовому провадженні в касаційному порядку адміністративну справу № 802/50/16-а
за позовом    ОСОБА_1 
до   Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» Савельєвої Анни Миколаївни
про визнання протиправним дій та зобов`язання вчинити певні дії
за касаційною скаргою    ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року (головуючий суддя: Богонос М. Б.) та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2020 року (колегія у складі: головуючого судді Білої Л. М., суддів: Курка О. П., Гонтарука В. М.) 
В С Т А Н О В И В:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1.   У січні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» Савельєвої А. М., в якому просив: 
- визнати протиправними дії щодо визнання нікчемним договору строкового банківського вкладу від 09 липня 2015 року № 18-23048;
- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Радикал Банк» щодо невключення до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за договором від 09 липня 2015 року,
- зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» Савельєву А. М. подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно збільшення кількості вкладників за рахунок ОСОБА_1 , якому необхідно здійснити виплати відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Радикал Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
2. Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2016 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2016 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено. 
3. Постановою Верховного Суду від 10 липня 2019 року постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2016 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
4. Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2019 року справу № 802/50/16-а прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.
5. 22 жовтня 2019 року ОСОБА_2 звернулась із заявою  до Вінницького окружного адміністративного суду, в якій просила замінити позивача ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на ОСОБА_2 , як його правонаступника.
6. Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2019 року витребувано з Тиврівської державної нотаріальної контори Вінницької області (23300, Вінницька область, Тиврівський район, селище міського типу Тиврів, вулиця Шевченка, будинок 5) та зобов`язано Тиврівську державну нотаріальну контору Вінницької області надати до суду у строк протягом десяти днів з моменту отримання копії цієї ухвали належним чином засвідчені копії документів спадкової справи померлого ОСОБА_1 .
7. Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2019   року у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про заміну позивача у справі №   802/50/16-а його правонаступником відмовлено. Зупинено провадження у справі до встановлення правонаступника.
8. Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2020 року ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року залишено без змін.
9. Відмовляючи у клопотанні про заміну позивача у справі № 802/50/16-а його правонаступником та зупиняючи провадження у справі, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що за наслідками дослідження матеріалів спадкової справи померлого ОСОБА_1 , у ній відсутні як довідки банку, (або уповноважених органів управління банком у процесі тимчасової адміністрації чи ліквідації банку) про рахунки (вклади) померлого ОСОБА_1 , які б увійшли до складу спадщини, так і докази того, що ОСОБА_2 (як єдиною спадкоємницею померлого, що прийняла спадщину) отримано свідоцтво про право на спадщину, до складу якої б увійшли права на вклад у ПАТ «Радикал Банк». Відсутність таких документів не підтверджує перехід матеріальних прав у спірних правовідносинах від померлого позивача до ОСОБА_2 як його правонаступниці, що виключає передбачені ч. 1   ст. 52 КАС України   підстави для задоволення клопотання про вступ ОСОБА_2 у справу як правонаступниці позивача. За таких обставин, суди дійшли висновку про необхідність зупинення провадження у справі та роз`яснили ОСОБА_2 про можливість повторного звернення до суду із клопотанням про заміну позивача його правонаступником разом із доказами того, що саме до ОСОБА_2 (а не до іншого спадкоємця позивача) перейшли матеріальні права ОСОБА_1 у спірних правовідносинах.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
10.   Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, 11 лютого 2020 року ОСОБА_2 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2020 року і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
11. Обґрунтовуючи касаційну скаргу, скаржник зазначає, що суди першої та апеляційної інстанції допустили порушення норм процесуального права. Так, судами приймаючи оскаржувані рішення не враховано, що ОСОБА_2 є єдиною спадкоємицею померлого ОСОБА_1 , що підтверджується спадковою справою. Крім того, скаржниця не в змозі виконати вказівки суду щодо надання свідоцтва про право на спадщину, яке б було видане на банківський вклад у ПАТ «Радикал Банк», який належав померлому, оскільки такого вкладу не існує як на теперішній час так і не існувало станом на день смерті батька, оскільки серед іншого, предметом спору у цій справі є вимога про визнання протиправними дій Уповноваженої особи щодо визнання нікчемним договору строкового банківського вкладу від 09 липня 2015 року № 18-23048.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
12.    В автоматизованій системі документообігу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду 11 лютого 2020 року зареєстровано вказану касаційну скаргу.
12. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 лютого 2020 року, визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Стеценко С. Г. , судді: Стрелець Т. Г., Тацій Л. В.
13. Ухвалою Верховного суду від 14 лютого 2020 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2020 року.
14.  Ухвалою Верховного Суду від 07 грудня  2020 року закінчено підготовку справи до касаційного розгляду і, враховуючи приписи п. 3 ч. 1 ст. 345 КАС України постановлено здійснювати такий в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами з 08 грудня 2020 року.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
15. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених   ст. 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів зазначає наступне.
16. Згідно ч. 1 ст. 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
17. Під поняттям процесуального правонаступництва слід розуміти перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи, яка була в процесі стороною або третьою особою, до іншої особи у зв`язку з переходом до неї суб`єктивних матеріальних прав.
18. Як убачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 20 вересня 2016 року серії НОМЕР_1 .
19. ОСОБА_4 є дочкою померлого ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 20 січня 1949 року серії НОМЕР_2 та копією свідоцтва про одруження від 22 жовтня 1967 року серії НОМЕР_3 .
20. За париписами ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі -   ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
21. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).
22. Відповідно до ч. 2   ст. 1220 ЦК України   часом відкриття спадщини є день смерті особи.
23. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 15 березня 2017 року ОСОБА_4 звернулася до Тиврівської державної нотаріальної контори Вінницької області із заявою про прийняття спадщини. У заяві зазначено, що спадкоємцями померлого окрім ОСОБА_4 є син померлого ОСОБА_5 .
24. Таким чином, з урахуванням вимог ч. 1   ст. 1261 ЦК України    ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є спадкоємцями ОСОБА_5 першої черги за законом.
25. Водночас, положеннями ч. 1   ст. 1268 ЦК України   визначено, що спадкоємець за       заповітом       чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
26. Згідно з ч. 1   ст. 1218 ЦК України   до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
27. Колегія суддів звертає увагу, що предметом позову у даній справі є вимога про визнання протиправними дій щодо визнання нікчемним договору строкового банківського вкладу від 09 липня 2015 року № 18-23048, визнання протиправною бездіяльності уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Радикал Банк» щодо не включення до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором від 09 липня 2015 року, а також зобов`язання включити ОСОБА_1 до цього переліку.      
28. Відповідно до   ст. 1228 ЦК України   вкладник має право розпорядитися правом на вклад у банку (фінансовій установі) на випадок своєї смерті, склавши заповіт або зробивши відповідне розпорядження банку (фінансовій установі). Право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним.
29. Відтак, згідно норм   ЦК України   права на вклад у банку (фінансовій установі) є одним із об`єктів, що може переходити від спадкодавця до спадкоємців в процесі спадкування.
30. За приписами ч. 3   ст. 62 Закону України від 07 грудня 2000 року № 2121-III «Про банки і банківську діяльність» довідки по рахунках (вкладах) у разі смерті їх власників надаються банком особам, зазначеним власником рахунку (вкладу) в заповідальному розпорядженні банку, державним нотаріальним конторам або приватним нотаріусам, іноземним консульським установам по справах спадщини за рахунками (вкладами) померлих власників рахунків (вкладів).
31. Відповідно до ч. 1   ст. 1296 ЦК України   спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
32. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців (ч. 2   ст. 1297 ЦК України).
33. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини (ч. 1   ст. 1298 ЦК України).
34. Відповідно до п. 8 Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року № 14, згідно якого відшкодування за вкладами можуть сплачуватися іншим особам згідно із законодавством (за довіреністю, свідоцтвом про право на спадщину тощо).
35. Отже, нормами   ЦК України   передбачено, що отримання свідоцтва про право на спадщину за загальним правилом є правом, а не обов`язком спадкоємця, поряд з цим, оформлення такого документа є необхідним з метою доведення ОСОБА_4 переходу саме до неї (як спадкоємця) матеріальних прав позивача у спірних правовідносинах та подальшої їх реалізації
36. Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обгрунтованих висновків про відсутність підстав для задоволення клопотання ОСОБА_4 про заміну позивача його правонаступником у зв`язку із його необґрунтованістю та не підтвердженням факту правонаступництва належними, допустимими та достатніми доказами. Поряд з цим, суди дійшли обгрунтованого висновку щодо необхідності зупинення провадження у справі до встановлення правонаступника.
37. Суд критично ставиться до доводів скаржниці про те, що вона не в змозі виконати вказівки суду щодо надання свідоцтва про право на спадщину, яке б було видане на банківський вклад у ПАТ «Радикал Банк», який належав померлому, оскільки такого вкладу не існує як на теперішній час так і не існувало станом на день смерті батька, оскільки серед іншого, предметом спору у цій справі є вимога про визнання протиправними дій Уповноваженої особи щодо визнання нікчемним договору строкового банківського вкладу від 09 липня 2015 року № 18-23048, оскільки вказані доводи не підтверджені належними та допустимими доказами.
38. Інші доводи касаційної скарги фактично зводяться до того, що судом першої інстанції вірно встановлено, що спірні правовідносини допускають правонаступництво, однак, суд першої інстанції прийшов до необґрунтованого висновку, що заявником не було доведено, що саме вона є правонаступником вибувшої сторони через відсутність свідоцтва про право на спадщину, до складу якої б увійшли права на вклад у ПАТ «Радикал Банк», який належав її померлому батьку.
39. Проте, такі доводи є необгрунтованими та безпідставними, оскільки з матеріалів спадкової справи померлого ОСОБА_5  вбачається, що у ній відсутні як довідки банку (або уповноважених органів управління банком у процесі тимчасової адміністрації чи ліквідації банку) про рахунки (вклади) померлого ОСОБА_5 , які б увійшли до складу спадщини, так і докази того, що саме ОСОБА_4 є єдиною спадкоємницею померлого, що прийняла спадщину і нею отримано свідоцтво про право на спадщину, до складу якої б увійшли права на вклад у ПАТ «Радикал Банк». При цьому, у заяві ОСОБА_4 нею особисто зазначено, що спадкоємцем, крім неї, є ще син померлого - ОСОБА_5 .
40. Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
41. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
42. Відповідно до   ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»   суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
43. Згідно Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), у якому, серед іншого, звертається увага, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
44. Водночас, відповідно до даного Висновку згідно з практикою ЄСПЛ очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, від різних правових положень, звичаїв, доктринальних принципів, а також ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
45. Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема, у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; п.       89), «Проніна проти України» (заява №       63566/00; п.       23) та «Серявін та інші проти України» (заява №       4909/04;       п.       58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.       1 ст.       6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»).
46. Відповідно до ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
47. Враховуючи наведене, колегія суддів не встановила порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, а тому ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2020 року слід залишити без змін.
Керуючись статтями   345,   349,   350,   355,   356,   359 КАС України, Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді 	С.Г. Стеценко Т.Г. Стрелець  Л. В. Тацій