ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 року	Львів	Справа № 345/1288/20 пров. № А/857/11035/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі: 
головуючого судді                                                  Пліша М.А.,
суддів                                                                       Ніколіна В.В., Гінди О.М., 
за участю секретаря судового засідання                    Юник А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07 серпня 2020 року (головуючий суддя Якимів Р.В., м. Калуш, повний текст складено 13.08.2020) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови в справі порушення митних правил №168/20600/19 від 05.12.2019,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Галицької митниці Держмитслужби в якому просила визнати протиправною і скасувати постанову Галицької митниці Державної митної служби України у справі про порушення митних правил №168/20600/19 від 05.12.2019, та закрити справу про адміністративне правопорушення.
Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07 серпня 2020 року позов задоволено частково, скасовано постанову Галицької митниці Державної митної служби України у справі про порушення митних правил №168/20600/19 від 05.12.2019 щодо ОСОБА_1 за ст. 485 Митного кодексу України та провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито. В частині задоволення решти позовних вимог - відмовлено.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Галицька митниця Держмитслужби оскаржила його в апеляційному порядку та просить таке скасувати і ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити. 
В апеляційній скарзі зазначає, що на переконання митниці, розгляд справи про порушення митних правил №168/20600/19 відбувся з дотриманням ст. ст. 494, 526 МК України та гр. України ОСОБА_1 митницею було забезпечено в повному обсязі реалізацію права на захист.
Згідно матеріалів справи, митницею вживалися заходи щодо необхідності прибуття ОСОБА_1 для з`ясування обставин митного оформлення автомобіля. Підтвердженням цьому є надісланий на її адресу повідомлення Івано - Франківської митниці ДФС від 28.10.2019 № 1436/10/09-70-20-30. Проте, ОСОБА_1 на вказане повідомлення не відреагувала, жодних пояснень з приводу обставин митного оформлення цього автомобіля у будь - який спосіб митниці не надала. Беручи вказані обставини, протокол про порушення митних правил № 168/20600/19 уповноваженою особою митниці було складено відповідно до ч.9 ст. 494 МК України та надіслано ОСОБА_1 за місцем її проживання листом Івано -Франківської митниці ДФС від 12.11.2019 №1497/10/09- 70-20-30. У протоколі про порушення митних правил було вказано час, дату та місце розгляду справи. Жодних пояснень, заперечень на зміст протоколу, доказів невинуватості, клопотань про відкладення розгляду справи до дати розгляду справи по суті від ОСОБА_1 чи її представника/захисника не надходило, в тому числі ні ОСОБА_1 , ні її представник/захисник на розгляд справи не з`явилися.
Відповідно до ч. 9 статті 494 МК України якщо при складенні протоколу особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не була присутня, до протоколу вноситься відповідний запис, який підписується посадовою особою митного органу, яка склала протокол, та свідками, якщо вони є, після чого один примірник протягом трьох робочих днів надсилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, за повідомленою нею або наявною в митних органів, адресою (місце проживання або фактичного перебування). Згідно із ч. 10 ст. 494 МК України протокол вважається врученим у тому числі у разі, якщо особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не перебувала за повідомленою нею або наявною в митних органів, адресою або місце проживання чи фактичного перебування, повідомлене такою особою, є недостовірним. Отже, під час складання протоколу про порушення митних правил працівник митниці діяв відповідно до вимог ч. 9 та ч. 10 статті 494 МК України.
Беручи до уваги проаналізоване вище, поведінку гр. України ОСОБА_1 митниця зазначає, що остання просто не скористалася своїм правом на захист, зайняла абсолютно пасивну лінію поведінки під час провадження у цій справі, жодного разу не прибувши у митницю та не надавши жодних пояснень чи заперечень, в тому числі поштою в обґрунтування своєї позиції.
Тому, Галицька митниця Держмитслужби приходить до висновку, що посадовими особами Івано - Франківської митниці ДФС забезпечено реалізацію ОСОБА_1 свого права на захист в якості особи, що притягується до адміністративної відповідальності в повній мірі, оскільки останній надано достатньо часу (з дати надіслання протоколу про порушення митних правил до дати розгляду цієї справи по суті), для надання обґрунтованих пояснень та заперечень на вказаний протокол про порушення митних правил.
Крім того, апелянт зазначає, що в ході провадження у справі про порушення митних правил № 168/20600/19 встановлено, що позивач через пункт пропуску «Шегині-Медика» Львівської митниці ДФС 08.09.2018 ввезла в Україну автомобіль SЕАТ ІВІZА SТ, кузов № НОМЕР_1 . 10.09.2018 через уповноважену особу позивач подала Івано - Франківській митниці ДФС митну декларацію № UА206010/2018/410031 та, зокрема, фактуру від 05.09.2018 № 144372, з якої вбачається, що вказаний автомобіль був придбаний нібито позивачем у нідерландської компанії «Вlоеm Zеvеnааr В.V.» за 1 300 євро. Відповідно позивач виступила одержувачем цього товару, а відправником - компанія «Вlоеm Zеvеnааr В.V.».
За результатами проведеної Івано - Франківською митницею перевірки, 10.10.2019 через ДФС України від Митного інформаційного центру Королівства Нідерланди отримано лист від 16.08.2019 № NL19DZA00140306WZ та, зокрема, додану до нього завірену копію фактури нідерландської компанії «Вlоеm Zеvеnааr В.V.» від 05.09.2018 № 180879. На підставі цього листа та фактури встановлено, що в дійсності покупцем (отримувачем) виступив ОСОБА_2 , ціна автомобіля становить 2 800 євро. Оскільки справжня вартість автомобіля є майже в два рази більшою, то переміщення цього автомобіля позивачем на територію України призвело до неправомірного зменшення розміру належних до сплати митних платежів на суму 15 758,30 грн.
Відповідно до абзацу першого п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 03.06.2005 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» (далі Постанова), переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю - це їх переміщення через митний кордон України, зокрема, з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом або таких, що містять неправдиві відомості.
Згідно із абзацом першим п. 6 Постанови підставою для переміщення товарів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон. Це, зокрема, можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, ліцензія, квота, товаросупровідні документи, дозвіл відповідних державних органів.
Відповідно до абзацу другого та четвертого п. 6 Постанови документами, що містять неправдиві дані, є зокрема такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості товарів, а також їх відправника чи одержувача, держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються не відповідають дійсності.
З огляду на це твердження суду про те, що подані позивачем документи, не містять будь-яких розбіжностей, ознак підробки та у них наявні всі необхідні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та ціни, не відповідає фактичним обставинам справи.
В поданому відзиві на апеляційну скаргу позивач просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін.
Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У відповідності до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних міркувань. 
Судом першої інстанції встановлено, що Галицькою митницею Держмитслужби винесено постанову в справі про порушення митних правил №168/20600/19 від 05.12.2019, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 47274,90 грн. 10.10.2019 Івано-Франківською митницею ДФС, листом ДФС №29378/7/99-99-02-01-17 від 01.10.2019 отримана відповідь митних органів Королівства Нідерланди №NL19DZA00140306WZ від 16.08.2019 на запит стосовно перевірки автентичності документів на підставі яких було здійснено митне оформлення автомобіля «SEAT», модель «IBIZA ST», рік виготовлення 2012, номер кузова НОМЕР_2 . У відповідності до листа митних органів та копії фактури №180879 від 05.09.2018 вказаний автомобіль був проданий Нідерландською компанією Bloem Zevenaar B.V. Віталію Керман за ціною 2800 євро.
10.09.2018 року через уповноважену особу подано на митний пост електронну митну декларацію типу № UA206010/2018/410031 від 10.09.2018 та рахунок фактуру №144372 від 05.09.2018. Відповідно до поданих документів вказаний автомобіль було придбано за 1300 євро. Згідно рахунку фактури №144372 від 10.09.2018 вартість транспортного засобу марки «SEAT», модель «IBIZA ST», рік виготовлення 2012, номер кузова НОМЕР_1 становила 1300 євро.
Відповідно до відповіді митних органів та копії фактури №180879 від 05.09.2018 вказаний автомобіль був проданий нідерландською компанією Bloem Zevenaar B.V. Віталію Керман за ціною 2800 євро. Згідно висновку судового експерта №180910-15 від 10.09.2018 вартість транспортного засобу марки «SEAT», модель «IBIZA ST», рік виготовлення 2012, номер кузова НОМЕР_1 становить 32112,39 грн. 
Документи, подані позивачем при ввезенні вищевказаного транспортного засобу на митну територію України, не викликали сумніву як щодо порядку їх заповнення, так і щодо їх змісту. Ці документи не мають будь-яких розбіжностей, виправлень, містять необхідні відомості на підтвердження числових значень складових митної вартості товару та ціни, що була фактично сплачена за цей товар, докази, що вони підроблені, містять неправдиві відомості в матеріалах справи відсутні.
Розглядаючи спір суд першої інстанції вірно врахував, що згідно ст. 458 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Завданням провадження у справах про порушення митних правил, відповідно до вимог ст. 486 Митного кодексу України, є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
Відповідно до ч. 1 ст. 498 Митного Кодексу України особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених у п. 3 ст. 461 цього Кодексу (заінтересовані особи), під час розгляду справи про порушення митних правил у органі доходів і зборів або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у органі доходів і зборів та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови органу доходів і зборів, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.
Згідно зі ст. 489 Митного кодексу України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 526 Митного кодексу України передбачено, що справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил. Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її повідомлення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.
Суд першої інстанції вірно зазначив, що матеріалами справи не підтверджується факт дотримання відповідачем вимог вищезазначеної статті, оскільки такі не містять доказів своєчасного повідомлення позивача або його представника про місце і час розгляду справи про порушення митних правил, а долучені докази підтверджують факт направлення такої кореспонденції позивачу, однак не свідчать про його обізнаність про місце і час розгляду справи про порушення митних правил.
В даній спірній ситуації суд першої інстанції врахував, що згідно ч. 1 ст. 485 Митного кодексу України відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.
Для притягнення до відповідальності відповідно до статті 485 Митного кодексу України необхідно доведення факту заявлення в митній декларації, в даному випадку, неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу.
Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 20 березня 2018 року по справі № 640/7258/17.
Статтею 49 Митного кодексу України  передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм  Митного кодексу України  (ч. 1  ст. 51 Митного кодексу України).
Відповідно до ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документи, які підтверджують митну вартість, визначені частиною другою статті 53 Митного кодексу України.
Зідно зі ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Суд першої інстанції вірно вважав, що склад правопорушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, передбачає, з поміж іншого, те що особа, яка його вчинила, діяла умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути від сплати митних платежів (у тому числі й сплати їх у меншому розмірі). Таким чином, дії винної особи повинні характеризуватися такою формою вини як прямий умисел, а також переслідувати особливу мету - ухилення від сплати податків та зборів або зменшення їх розміру.
Згідно відповіді митних органів Королівства Нідерланди №NL19DZA00140306WZ від 16.08.2019 на запит стосовно перевірки автентичності документів на підставі яких було здійснено митне оформлення автомобіля «SEAT», модель «IBIZA ST», рік виготовлення 2012, номер кузова НОМЕР_2 вказаний автомобіль був проданий нідерландською компанією Bloem Zevenaar B.V. ОСОБА_3 , його пояснень з яких би випливав умисел ОСОБА_1 щодо спрямованих на неправомірне ухилення від сплати в повному обсязі митних платежів до протоколу не долучено. Суд першої інстанції вірно вважав, що оскільки ОСОБА_1 надано усі необхідні документи для визначення митної вартості імпортованого товару, її повноти і достовірності, визначення митної вартості, а тому притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України, не є обґрунтованим.
Частиною 1 статті 495 МК України  передбачено, що доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.
Згідно ч. 1 ст. 529 МК України постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому  Кодексом адміністративного судочинства України.
Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Колегія суддів погоджується з висновком суд першої інстанції, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, в даній адміністративній справі не виконано обов`язку щодо доведення правомірності прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, як і не надано належних доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, та, зокрема, доказів вчинення позивачем відповідного порушення митних правил.
З врахуванням наведеного, суд вірно вважав, що оскаржувану постанову слід скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.
Також суд вірно вважав, що з врахуванням ч. 3 ст. 286 КАС України,  суд не вправі визнавати рішення суб`єктів владних повноважень протиправними, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а тому підставно вважав, що позов в цій частині не підлягає задоволенню.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права. 

Керуючись ст. 243, ст. 286, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07 серпня 2020 року по справі № 135/1288/20 – без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена.  

Головуючий суддя	 	М. А. Пліш 	
судді	 	В. В. Ніколін 	
 	 	О. М. Гінда