ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/338/20	Головуючий у 1-й інстанції Ромазан В.В. 	
Провадження № 22-ц/817/1035/20 	Доповідач - Шевчук Г.М.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2020 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Шевчук Г.М. 
суддів -  Бершадська Г. В., Міщій О. Я., 
       
       розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін цивільну справу №607/338/20 за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 — ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 жовтня 2020 року, ухвалене суддею Ромазан В.В., повний текст рішення суду складено 02 жовтня 2020 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів та стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, -
ВСТАНОВИВ:
       Позивач звернулась в суд із позовом до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів та стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів.
       Позовні вимоги мотивувала тим, що на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2007 року відповідач сплачував аліменти на утримання неповнолітніх дітей дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. Однак, станом на даний час, обставини, що зумовили стягнення аліментів, у визначеному даним судовим рішенням розмірі, перестали існувати, потреби дітей з віком значно зросли, діти хворіють а тому сума стягуваних аліментів, на думку позивача, є недостатньою для утримання неповнолітніх дітей. Зазначила, що відповідач більше 20 років займається підприємницькою діяльністю, має мінливий не облікований дохід. З 2013 року по серпень 2018 року проживав в м. Одеса та займався торгівлею ковбасними виробами. В 2017 році відповідач придбав автомобіль марки «Опель», на даний час проживає та працює в місті Києві, займається підприємницькою діяльністю. Крім цього, зазначила, що відповідач здає у найм житло у с.Петриків Тернопільського району, де на даний час рахується зареєстрованим та отримує із цього доходи. Просила суд змінити розмір аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім цього, уточнивши позовні вимоги, позивачка зазначала, що у відповідача на даний час наявна не погашена заборгованість по сплаті аліментів, а тому просила стягнути з відповідача неустойку (пеню) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з жовтня 2018 року по січень 2020 року в сумі 49001 грн.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 жовтня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Змінено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 , та стягнуто з нього на користь ОСОБА_1 на утримання їхніх неповнолітніх дочок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 (одної третини) усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання чинності рішення суду і до досягнення старшою дитиною повноліття.
Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 5 000 (п`ять тисяч) грн. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей дочок - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнуто із ОСОБА_3 судовий збір в користь держави в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. 
У решті позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила оскаржуване рішення в частині стягнення неустойки скасувати та постановити нове, яким задовольнити її позовні вимоги, стягнувши з ОСОБА_3 49 001 грн. пені за прострочення сплати аліментів на утримання їхніх неповнолітніх дітей.
Зазначає, що рішення ухвалено необґрунтовано, з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Вказує, що докази, які відповідач подав до суду на підтвердження свого матеріального стану, зокрема довідка про хронічний панкреатит, а також довідки про отримані ним тілесні ушкодження, не свідчать про його важкий матеріальний стан, а тому, на думку апелянта, не є підставою для зменшення розміру неустойки.
Це ж стосується і рішення суду щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 аліментів у розмірі 1000 грн. на утримання дитини ОСОБА_7 від іншого шлюбу, оскільки, на думку апелянта, вказане свідчить про його зобов`язання перед ще однією дружиною, а не про важкий матеріальний стан.
Крім того вказує, що довідка про отримані ним доходи у розмірі 2500 грн. була видана лише за період з 01.01.2020 по 30.06.2020 року, однак будь-яких відомостей щодо отриманих ним доходів в період з жовтня 2018 року по дату подання позову відповідачем не надано.
Із врахуванням наведеного вище вважає, що розмір неустойки за прострочені платежі по аліментах слід стягнути в повному обсязі.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_3 просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_6 без задоволення.
Зазначає, що аліменти він сплачував вчасно, іноді навіть більше ніж був зобов`язаний у відповідності до рішення суду.
Крім того вказує, що доводи в апеляційній скарзі є необґрунтованими, оскільки аліменти на дитину від іншого шлюбу він також сплачує і апелянтом не надано доказів зворотнього.
Також вказує, що він хворіє на хронічний панкреатит, у зв`язку з чим потребує постійного лікування та коштів.
Що стосується його доходів, то відповідач зазначає, що він отримує лише 2500 грн., з яких ще стягуються відрахування, і можливості оплатити такий розмір пені, про який просить позивач ОСОБА_6 він не має.
Оскільки апеляційним судом не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі та зважаючи на те, що предметом апеляційного оскарження є рішення у справі, розгляд якої відповідно до п.1 ч.4 ст. 274 ЦПК України здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні).
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставин справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Однак повністю рішення суду даним вимогам не відповідає.
Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 3 вересня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , виданим 08 вересня 2008 року відділом РАЦСу Тернопільського міського управління юстиції.
В шлюбі народились доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копіями свідоцтва про народження .
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2007 року стягнуто з ОСОБА_8 ( ОСОБА_3 , згідно зі свідоцтвом про зміну імені) на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей — дочок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі у розмірі 300 грн. з моменту звернення позивачки в суд із 03.05.2007 до досягнення ними повноліття.
Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_2 , виданого Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 17.04.2019 року, ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 змінив ім`я, про що 18.01.2019 року складено відповідний актовий запис №07 та його прізвище, власне ім`я, по батькові після державної реєстрації зміни імені є ОСОБА_3 .
Згідно інформації, відображеної у листі Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) від 09.06.2020 року, старшим державним виконавцем Десятник О.С. проведено розрахунок заборгованості боржника зі сплати аліментів при примусовому виконанні виконавчого листа №607/16238/13, виданого 01.11.2013 року Тернопільським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_8 аліментів в користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей дочки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та дочки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в твердій грошовій сумі 300 грн. до досягнення ними повноліття, який станом на 01.06.2020 року складає 30682 грн..
Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. 
Відповідно до частини другої статті 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.
У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. 
Обґрунтовуючи позовні вимоги про стягнення неустойки за весь час прострочення сплати аліментів позивачка ОСОБА_1 надала суду розрахунок пені за несплату аліментів протягом періоду з жовтня 2018 року по 6 лютого 2020 року, загальний розмір якої, за її розрахунками, становить 49001 грн. 08 коп. 
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються 
у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів).
У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.
Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді сплати неустойки.
Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. 
Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.
Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.
Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. 
Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. 
Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. 
Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.
За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.
Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.
При виплаті аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.
Якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.
Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. 
Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.
До аналогічних висновків щодо порядку обчислення пені у разі виникнення заборгованості зі сплати аліментів дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження №14-616 цс 18).
Наданий ОСОБА_1 розрахунок пені з жовтня 2018 по 6 лютого 2020 року, був проведений із врахуванням висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц .та суд першої інстанції прийшов до вірнох висновків, що розмір пені позивачкою розраховано вірно. 
За правилами ч.1 ст.196 СК України розмір пені не може перевищувати 100 % розміру заборгованості.
Як вбачається з матеріалів справи, зокрема розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 09 червня 2020 року, здійсненого старшим державним виконавцем Тернопільського районного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, заборгованість ОСОБА_3 по сплаті аліментів, починаючи з жовтня місяця 2018 року по січень 2020 року становить 21 810 грн., а станом на травень 2020 року становить 30682 грн.
Слід зазначити, що матеріали справи не містять відомостей щодо оскарження відповідачем даного розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 09 червня 2020 року.
Судом встановлено, що позивачка просила суд стягнути неустойки за час прострочення сплати аліментів за період з жовтня 2018 року по 6 лютого 2020 року, загальний розмір якої, становить 49001 грн. 08 коп. Позовних вимог позивачка в суді першої інстанції не збільшувала.
Оскільки розмір пені не може перевищувати 100% розміру заборгованості, тому стягнення пені з відповідача ОСОБА_3 може здійснюватися в межах розміру заборгованості в сумі 21 810 грн. за період з жовтня 2018 року по січень 2020 року. А тому доводи апеляційної скарги, що до стягнення підлягає пеня в розмірі 49001 грн. 08 коп. колегія суддів не приймає до уваги як необгрунтовані. 
Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. 
Таким чином, під час розгляду справи суд повинен установити обставини, з якими закон пов`язує зменшення розміру неустойки.
Суд, першої інстанції, взявши до уваги наданий позивачкою розрахунок пені, передбаченої положеннями статті 196 СК України в сумі 49001 грн., пославшись на частину другу цієї статті, вважав необхідним зменшити пеню до 5 000 грн. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду щодо зменшення розміру пені, однак не погоджується з висновками суду щодо розміру зменшення суми пені до 5 000 грн., оскільки судом першої інстанції не повністю встановлено обставини, з якими закон пов`язує зменшення розміру неустойки.
Згідно з пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
На підтвердження важкого матеріального стану відповідачем було надано суду довідки про перебування на лікуванні, які судом першої інстанції взято до уваги.
Як вбачається із копії виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №6840, виданою Київською міською клінічною лікарнею швидкої медичної допомоги, ОСОБА_3 перебував на лікуванні у вказаному закладі з 20.04.2020 року по 27.04.2020 року з діагнозом загострення хронічного панкреатиту. 
Згідно копії виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №7939, виданою Київською міською клінічною лікарнею швидкої медичної допомоги, ОСОБА_3 перебував на лікуванні у вказаному закладі з 02.05.2020 року по 03.05.2020 року з діагнозом закрита черепно-мозкова травма, забій грудної клітки зліва, садно обличчя.
Із копії виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №11060, виданою Київською міською клінічною лікарнею швидкої медичної допомоги,вбачається, що ОСОБА_3 перебував на лікуванні у вказаному закладі з 03.07.2020 року по 06.07.2020 року з діагнозом забій передньої черевної стінки.
Суд першої інстанції, зменшуючи розмір неустойки до 5000 грн, врахував до обставин з якими закон пов`язує зменшення розміру неустойки, перебування відповідача на лікуванні, однак колегія суддів не погоджується з даним висновком суду, оскільки довідки про перебевання відповідача на стаціонарному лікувнні не свідчать про безумовне важке матеріальне становище відповідача, а підтверджують тільки короткочасне перебування відповідача в різні періоди на лікуванні з різних причин розладу здоров`я і не свідчать про витрати відповідача на лікування, які привели його до важкого матеріального стану, а тому не можуть бути враховані для зменшення розміру пені в розумінні частини другої статті 196 СК України.
Разом з тим колегія суддів погоджується з висновком суду щодо врахування сімейного та матеріального стану платника аліментів ОСОБА_3 при застосуванні частини другої статті 196 СК України, оскільки відповідач згідно рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 03 грудня 2018 року сплачує на користь ОСОБА_6 аліменти у розмірі 1000 грн. на утримання дитини ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_6 до досягнення нею повноліття, що при невисокій заробітній платі є обставиною з якою закон пов`язує зменшення розміру неустойки. 
       Однак зменшення судом першої інстанції неустойки з 21 810 грн. до 5000 грн. не відповідає встановлентим обставинам справи, що є підставою для зміни рішення суду в цій частині. 
       За вказаних обставин колегія суддів приходить до висновку про зміну рішення суду першої інстанції відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України в частині стягнення неустойки (пені), зменшивши розмір пені до 15 000 гривень з врахуванням вищеноведеного.
Керуючись ст.ст.268, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 — ОСОБА_2 - задовольнити частково.
Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 жовтня 2020 року в частині стягнення неустойки – змінити.
Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей дочок - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.
       Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
       Повнтй текст постанови суду складено 26 листопада 2020 року.

          Головуюча:                                                        Г.М. Шевчук 
       
Судді:                                                         О.Я. Міщій 

Г. В. Бершадська