УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

       Справа №935/1573/20 Головуючий у 1-й інст. Щербаченко І. В. 
       Категорія ст. 124 КУпАП Доповідач Ляшук В. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

        05 листопада 2020 року  суддя Житомирського апеляційного суду Ляшук В.В. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
                                               встановив:

Постановою Коростишівського районного суду Житомирської області від 29.09.2020 року  ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп. 

Відповідно до постанови, водій ОСОБА_1 21.07.2020 о 19 год. 00 хв. в м. Коростишів по вулиці Героїв Чорнобиля, 48, керуючи велосипедом «Україна» виїхав на смугу зустрічного руху, де не надав автомобілю «ВАЗ», номерний знак НОМЕР_1 , який рухався у зустрічному напрямку. Внаслідок чого сталося зіткнення. Під час ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 1.3, 6.7, 10.1, 11.3, 11.14 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На постанову суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування постанови суду та закриття провадження у справі за відсутністю події та складу правопорушення. 
З постановленим рішенням не погоджується, оскільки суд першої інстанції безпідставно визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення не з`ясувавши при цьому всіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскільки після наїзду на нього він був госпіталізований бригадою швидкої допомоги та 21.07.2020 року був доставлений о 20.00 годині до приймального відділення Коростишівської ЦРЛ ім. Д.І.Потєхіна.
Після надання йому першої допомоги від подальшої госпіталізації відмовився. Протокол про адміністративне правопорушення, схему ДТП він підписував та надавав пояснення після лікарні, фактично за формулюванням подій самих працівників поліції, які прибули до його помешкання в вечірній час.
В поясненнях, які були надані суду першої інстанції, він зазначав про невідповідність пояснень свідків та схеми ДТП, яка, в свою чергу, також складена поверхнево без зазначення важливих для встановлення істини елементів.
Зазначає, що розбіжності пояснень свідків зі схемою ДТП, а також самі письмові пояснення свідків не можуть бути належними доказами правомірності притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки вказані особи у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень.
Вважає, що саме водій автомобіля ВАЗ д.н. НОМЕР_1 рухаючись по центру двосторонньої дороги (без розмітки) не врахував дорожньої обстановки та не вчинив дій для уникнення наїзду. Вважає, що схема ДТП складена з неповнотою у ній не зазначено тормозний шлях, дорожнє покриття. Також, не встановлено швидкість руху автомобіля навіть зі слів водія. 
Вказує, що він до суду першої інстанції подав клопотання про призначення судово-автотехнічної експертизи, яке суд проігнорував зазначивши, що пояснення свідків, які різняться з даними схеми ДТП є достатнім для вирішення справи по суті.

Перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Суд першої інстанції при розгляді даної справи, цих вимог дотримався та прийшов до правильного висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідні висновки суду підтверджується матеріалами справи, а зокрема протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №124895 від 21.07.2020 водій ОСОБА_1 21.07.2020 о 19 год. 00 хв. в м. Коростишів по вулиці Героїв Чорнобиля, 48, керуючи велосипедом «Україна» виїхав на смугу зустрічного руху внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем «ВАЗ», номерний знак НОМЕР_1 , який рухався у зустрічному напрямку. Під час ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження;
- схемою місця ДТП /а.с.3/;
- поясненнями потерпілого ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 /а.с.5-6/.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, заперечень під час складання матеріалів про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не висловлено.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_2 вбачається, що 21.07.2020 він рухався по своїй стороні дороги, біля дитячого садка №5 на повороті на його смугу руху виїхав велосипедист.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_3 , він 21.07.2020 їхав на автомобілі з Коростишева в с. Козіївка близько 19-ої години за автомобілем "Жигулі" синього кольору, на повороті біля садочка по вул. Героїв Чорнобиля він був свідком події. Автомобіль "Жигулі" їхав по правій смузі в сторону с. Козіївка, на зустріч йому також у правій смузі їхав велосипедист, який почав перед автомобілем переїжджати дорогу, водій "Жигулі" почав уникати зіткнення, зачепив велосипед, виїхав на праву обочину та врізався в електроопору, велосипедист розвернувся по своїй осі та впав на дорогу.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП полягає у порушенні учасниками дорожнього руху, відповідно, Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Положенням п. 6.7 ПДР передбачено, що на велосипедистів, що рухаються по проїзній частині розповсюджуються ті ж правила, що й на водіїв механічних транспортних засобів, тобто рухаючись по проїзній частині, велосипедист повинен керуватись правилами проїзду нерегульованих перехресть.
Відповідності до положень п.10.1 ПДР України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Пунктом 11.3 ПДР передбачено, що на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу.
Відповідно до п. 11.14 ПДР рух по проїзній частині на велосипедах, мопедах, гужових возах (санях) і вершникам дозволяється лише в один ряд по правій крайній смузі якомога правіше, за винятком випадків, коли виконується об`їзд. Поворот ліворуч та розворот дозволяється на дорогах з однією смугою для руху в кожному напрямку і без трамвайної колії посередині. Дозволяється рух по узбіччю, якщо це не створить перешкод пішоходам.

Зібрані по справі докази узгоджуються між собою та з них вбачається, що саме недотримання ОСОБА_1  вимог пп. 1.3; 6.7; 10.1; 11.3; 11.14 ПДР знаходиться у безпосередньому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки і виникнення ДТП. 

ОСОБА_1 клопотань про допит свідків як в суді першої так і в суді апеляційної інстанції не заявляв, також не заявляв клопотання, в суді апеляційної інстанції про призначення експертизи обставин ДТП, а тому апеляційний суд не має підстав для сумніву в належності та допустимості доказів, які суд поклав в обґрунтування своїх висновків.

Апеляційний суд вживав заходів щодо виклику ОСОБА_1 в судове засідання, про що в матеріалах справи містяться телефонограми про попередження його про день та час розгляду справи, однак апелянт в судове засідання в день розгляду справи не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду не заявляв. 

Розгляд і вирішення справ про адміністративне правопорушення здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд неповно з`ясував усі обставини справи, оскільки необґрунтовано відхилив клопотання про призначення судової – автотехнічної експертизи є безпідставними.

Так, за змістом закону, призначення експертиз та здійснення інших процесуальних дій є правом, а не обов`язком суду. Тому відмова в задоволенні клопотання з цього приводу свідчить не про істотне порушення закону та неповноту дослідження обставин справи, а про відсутність аргументованих доводів щодо необхідності вчинення цих дій, оскільки суд вважав, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення справи по суті.

З огляду це, суд першої інстанції вірно зазначив про відсутність необхідності у проведенні судової – автотехнічної експертизи та відмовив ОСОБА_1 у задоволенні клопотання з цього приводу.

Даних, які б ставили під сумнів рішення суду першої інстанції щодо винності ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, в матеріалах справи не має, не надані такі дані і при апеляційному розгляді справи.

За таких обставин апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою та не знаходить підстав для її скасування.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

       постановив:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Коростишівського районного суду Житомирської області від 29 вересня 2020 року щодо нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

       Суддя Житомирського 
       апеляційного суду                                                        В.В. Ляшук