Справа № 156/778/20  Провадження №33/802/812/20 	Головуючий у 1 інстанції:Федечко М. О. 	
Категорія:ч.1 ст. 130 КУпАП 	Доповідач: Подолюк  В. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2020 року                                                                 місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., з участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Шестерніна Віталія Дмитровича, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Іваничівського районного суду Волинської області від 20 жовтня 2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,
В С Т А Н О В И В
Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестиста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
ОСОБА_1 визнано винним і притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 20.07.2020 року о 06 год. 50 хв. в с. Будятичі, Іваничівського району, керував автомобілем марки «FIAT Doblo» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 а ПДР, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП
Не погоджуючись із рішенням суду, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскаржує його з мотивів незаконності, неповноти судового розгляду. Вважає постанову суду необґрунтованою, прийнятою з істотним порушенням вимог процесуального права, зокрема, з порушенням його права на захист.
Зазначає, що судом надана невірна оцінка доказам у справі, оскільки стороною захисту в судове засідання було надано довідку про те, що в крові ОСОБА_1 відсутній вміст етанолу, тобто яка свідчить про перебування в тверезому стані ОСОБА_1 в час вказаний в протоколі, та на думку апелянта, ця довідка на противагу матеріалам, складеним щодо нього працівниками поліції, свідчить про відсутність ознак складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке встановлена в ч.1 ст. 130 КУпАП. Крім того, суд переконався у достовірності цього документа, шляхом подачі запиту в медичну установу.
Зазначає, що свідки зазначені в акті огляду, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не були присутні при проведенні цієї процесуальної дії – проходження огляду на стан сп`яніння. Крім того, поліцейські, як стверджує апелянт, не запропонували йому пройти тест в найближчому медичному закладі, а тому вважає, що порушена сама процедура проведення такого огляду, що на його думку, тягне за собою недопустимість вказаного доказу.
Просить постанову суду скасувати, провадження у справі щодо нього закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення захисника апелянта, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, приходжу до наступного висновку.
       Доводи апеляційної скарги щодо незаконності і необгрунтованості постанови судді першої інстанції, на думку апеляційного суду, є безпідставними.
       Висновок судді про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, за обставин викладених у постанові судді, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у справі доказами і є обґрунтованим.
       Так винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії, згідно якого ОСОБА_1 20.07.2020 року о 06 год. 50 хв. в с. Будятичі, Іваничівського району, керував автомобілем марки «FIAT Doblo» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 а ПДР, тим самим вчинив адміністративне правопорушення та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП; чеками приладу «Drager Alcotest 6810» з результатами 0.47 проміле та 0,42 проміле; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що долучені до матеріалів адміністративної справи; відеозаписом обставин подій.
       Оцінивши сукупність зібраних у справі доказів, які підтверджують факт перебування ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, суд 1 інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність його винності у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення і вірно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
       Будь-яких доказів на спростування викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові судді обставин матеріали справи не містять та ОСОБА_1 не надано.
       Його посилання про те, що під час проведення його огляду на стан сп`яніння було порушено вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
       Як пояснили в судовому засіданні суду апеляційної інстанції патрульні поліцейські ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обставини, викладені в протоколі відповідають дійсності, водію було запропоновано пройти огляд, він погодився, продув газоаналізатор, результат був позитивний, даній особі пропонували проїхати в медичний заклад, однак той відмовився, запевняв, що не буде керувати автомобілем до повного витверезіння. Після цього його знайомий забрав автомобіль. Пояснили суду, що під час проведення огляду були присутні свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
У відповідності до ст.251 КУпАП доказами в справі про аадміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган(посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
       Як вбачається з матеріалів справи, докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення на які суд послався в постанові, відповідають вимогам ст.251 КУпАП, а тому доводи апеляційної скарги про неналежність вказаних доказів, є надуманими і такими, що не ґрунтуються на законі.
       Що стосується наданого ОСОБА_1 результату токсикологічного дослідження №1227 від 21.07.20 (а.с 13), яким той доводить своє перебування під час керування авто у тверезому стані, то суд погоджується з оцінкою, яку надав суд вказаному доказу, та не вбачає підстав для прийняття його в якості спростування винуватості водія у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, враховуючи і те, що ОСОБА_1 погодився з результатами алкотестера (а.с. 1, 2), протоколом про адміністративне правопорушення (а.с. 3), власноручно вказавши про це, відмовився від пропозиції поїхати до медичного закладу для проведення освідування на стан сп`яніння.
Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 в цілому. 
       Враховуючи сукупність наведених обставин, апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведена повністю.
З урахуванням наведеного, суд обґрунтовано визнав винним та призначив ОСОБА_1 у відповідності до вимог ст.ст. 23, 33 КУпАП, безальтернативне адміністративне стягнення, яке передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд 
П О С Т А Н О В И В
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Іваничівського районного суду Волинської області від 20 жовтня 2020 року щодо нього – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського 
апеляційного суду                                         В.А. Подолюк