ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2020 року	Львів	Справа № 1.380.2019.004126 пров. № А/857/13217/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді                                   Курильця А.Р.,
суддів                                                       Мікули О.І., Пліша М.А., 
з участю секретаря                                        Михальської М.Р.,
позивача                                                            ОСОБА_1 ,
представника позивача                                 Бельського Р.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи – підприємця ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 травня 2020 року у справі за позовом фізичної особи – підприємця ОСОБА_1 до Державного комітету телебачення і радіомовлення України про скасування рішення про накладення адміністративно-господарського штрафу, - 

суддя в 1-й інстанції Кузан Р.І.,
час ухвалення рішення – 13.05.2020 року, 15:09 год., 
місце ухвалення рішення – м.Львів,
дата складання повного тексту рішення – 25.05.2020 року,

                                                       в с т а н о в и в :

ФОП ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Державного комітету телебачення і радіомовлення України про скасування рішення про накладення адміністративно-господарського штрафу.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13 травня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що нею не здійснюється ввезення продукції з території держави-агресора, тимчасово окупованої території, а відтак у неї відсутній обов`язок щодо отримання відповідного дозволу, і, як наслідок, застосування відповідачем до ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарських санкцій є протиправним. Окрім цього, вилучена у неї продукція була куплена нею на книжковому форумі за готівку у продавця, який запевнив, що він ввіз їх на митну територію України в одному екземплярі. Відповідач провів перевірку її магазину без наявності будь-якого звернення правоохоронних органів, юридичних чи фізичних осіб, що є порушенням Закону України “Про видавничу справу”. З огляду на наведені обставини, позивач вважає, що прийняте відповідачем рішення №23 від 26.10.2018 про накладення адміністративно-господарського штрафу за розповсюдження на території України видавничої продукції, що має походження (виготовлення) та/або ввозиться з території держави-агресора, тимчасово окупованої території України, без відповідного дозволу, передбаченого ст.28-1 Закону України “Про видавничу справу”, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Позивач та його представник в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали, просять рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 травня 2020 року скасувати та постановити нове рішення про задоволення позову.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час і місце слухання справи, і оскільки його явка в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою, апеляційний розгляд проведено у його відсутності.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення – без змін з таких підстав.
03.10.2018 Департамент захисту національної державності Служби безпеки України скерував на адресу голови Держкомтелерадіо листа “Щодо поширення антидержавної друкованої продукції” №5/4-18213, в якому зазначив, що в м.Львові Інтернет-магазини: “Гіада” ( АДРЕСА_1 ” (“Книгарня на Федорова”, АДРЕСА_2 ), здійснюють розповсюдження видавничої продукції, що має походження або виготовлена та ввозиться з території держави-агресора на територію України без відповідного дозволу Центрального органу виконавчої влади, що забезпечує інформування та реалізує державну політику в інформаційній сфері.
З наданих позивачем в судовому засіданні пояснень суд встановив, що ФОП ОСОБА_1 здійснює господарську діяльність з реалізації видавничої продукції в “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ”, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Інтернет-магазин “ ІНФОРМАЦІЯ_2 ” є інтернет-ресурсом магазину “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ”.
З метою перевірки фактів та обставин розповсюдження видавничої продукції, що має походження (виготовлена) та/або ввозиться з території держави-агресора, тимчасово окупованої території України, без відповідного дозволу, працівниками Держкомтелерадіо проведено перевірку магазину “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ”.
За результатами перевірки посадовою особою Держкомтелерадіо 23.03.2018 складено протокол №25 про накладення адміністративно-господарського штрафу за розповсюдження на території України видавничої продукції, що має походження (виготовлена) та/або ввозиться з території держави агресора, тимчасово окупованої території, без відповідного дозволу, передбаченого статтею 28-1 Закону України “Про видавничу справу” (далі – Протокол №25).
Зі змісту Протоколу №25 судом встановлено, що 23.10.2018 о 13 год. 10 хв. в “Книгарні на Федорова” за адресою: АДРЕСА_3 ФОП ОСОБА_1 розповсюджувала видавничу продукцію, що виготовлена на території Російської Федерації, без відповідного дозволу. В протоколі наведено опис продукції, яка виявлена в книгарні під час перевірки та підлягає вилученню з обігу, а також зроблено примітку, що вказане порушення вчинено позивачем вперше.
Позивач ознайомлена зі змістом протоколу та його копію отримала 23.10.2018. Зауважень чи заперечень щодо викладених в протоколі фактів та обставин відповідачу не надала.
26.10.2018 на підставі Протоколу №25 Держкомтелерадіо прийнято рішення №23 про накладення адміністративно-господарського штрафу за розповсюдження на території України видавничої продукції, що має походження (виготовлена) та/або ввозиться з території держави агресора, тимчасово окупованої території, без відповідного дозволу, передбаченого статтею 28-1 Закону України “Про видавничу справу” (далі – Рішення №23), яким відповідно до ст.28-1 Закону України “Про видавничу справу” застосовано до суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_1 , адміністративно-господарські санкції у вигляді штрафу в розмірі 37230,00 грн. з вилученням з обігу такої видавничої продукції: 1) Автор - В.Долфсма, назва - “Провалы государства. Общество, ринкы и правила. – М.: Изд-во ОСОБА_2 , 2017”, ISBN 978-5-93255-500-2, кількість примірників – 1; 2) Автор - К.Ясперс, назва – “Великие философы. – М.: Канон+РООИ “Реабилитация”, 2018, ISBN 978-88373-522-5, кількість примірників – 1; 3) Автор – Романо Гвардини, назва – “Смерть Сократа. -СПб: “Владимир Даль”, 2018, ISBN 978-5-93615-197-2, кількість примірників – 1.
Загальні засади видавничої справи, порядок організації та провадження видавничої діяльності, виготовлення та розповсюдження видавничої продукції, умови взаємовідносин і функціонування суб`єктів видавничої справи, визначає Закон України “Про видавничу справу” від 05.06.1997 №318/97-ВР, який відповідно до Конституції України покликаний сприяти національно-культурному розвитку українського народу, громадян України всіх національностей, утвердженню їх духовності та моралі, доступу членів суспільства до загальнолюдських цінностей, захисту прав та інтересів авторів, видавців, виготовлювачів, розповсюджувачів і споживачів видавничої продукції (далі - Закон України №318/97-ВР).
Згідно з ч.5 ст.5 Закону України №318/97-ВР, державне регулювання і контроль у видавничій сфері здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у видавничій сфері (далі - уповноважений орган).
Постановою Кабінету Міністрів України від 13.08.2014 №341 затверджено Положення про Державний комітет телебачення і радіомовлення України, який є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України (далі - Положення).
Держкомтелерадіо є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері телебачення і радіомовлення, інформаційній та видавничій сфері.
Згідно з підпунктами 12, 122, 123 пункту 4 Положення, Держкомтелерадіо вживає разом з іншими органами державної влади заходів до обмеження доступу видавничої продукції, що має походження або виготовлена та/або ввозиться з території держави-агресора, тимчасово окупованої території України, згідно із законодавством; приймає на підставі звернень правоохоронних органів, юридичних та фізичних осіб рішення про накладення штрафу за розповсюдження на території України видавничої продукції, що має походження або виготовлена та/або ввозиться з території держави-агресора, тимчасово окупованої території України, без наявності відповідного дозволу; вилучає з обігу видавничу продукцію, що має походження або виготовлена та/або ввозиться з території держави-агресора, тимчасово окупованої території України та розповсюджується на території України без відповідного дозволу.
Статтею 25 Закону України №318/97-ВР встановлено, що розповсюдження видавничої продукції може здійснюватися шляхом її реалізації (продажу) в роздрібній та оптовій торгівлі, безоплатного розповсюдження чи обміну на договірних засадах.
Вивезення за межі України і ввезення в Україну видавничої продукції здійснюється відповідно до законодавства України.
В свою чергу, розповсюджувач видавничої продукції - суб`єкт господарювання, що здійснює розповсюдження видавничої продукції (п. 13 ч. 1 ст. 1 Закону України №318/97-ВР).
Згідно з положеннями ст. 26 Закону України №318/97-ВР розповсюджувач зобов`язаний: здійснювати свою діяльність відповідно до законодавства України; подавати у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку державну статистичну звітність про вивезення за межі України і ввезення видавничої продукції в Україну.
Статтею 28 Закону України №318/97-ВР, встановлено обмеження права у видавничій справі.
Відповідно до вказаної статті, у видавничій справі забороняється: 
випускати у світ, виготовляти та/або розповсюджувати продукцію, що містить матеріали (висловлювання, заклики тощо), зміст яких спрямований на ліквідацію незалежності України, зміну конституційного ладу насильницьким шляхом, порушення суверенітету і територіальної цілісності держави, підрив її безпеки, незаконне захоплення державної влади, пропаганду війни, насильства, комуністичного та/або націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів та їхньої символіки, розпалювання міжетнічної, расової, релігійної ворожнечі, вчинення терористичних актів, посягання на права і свободи людини, здоров`я населення;
випускати у світ, виготовляти та/або розповсюджувати продукцію, що містить популяризацію або пропаганду органів держави-агресора та їх окремих дій, що створюють позитивний образ працівників держави-агресора, працівників радянських органів державної безпеки, виправдовують чи визнають правомірною окупацію території України;
випускати у світ, виготовляти чи розповсюджувати продукцію, яка містить інформацію, віднесену до недобросовісної реклами, рекламу з використанням шаржування державних символів України (Державного Герба, Державного Прапора, Державного Гімну) у будь-якому вигляді;
випускати у світ, виготовляти чи розповсюджувати видавничу продукцію, що містить інформацію, дані, відомості, поширення та/або розповсюдження яких заборонено законодавством;
випускати у світ, виготовляти чи розповсюджувати видавничу продукцію, обіг якої заборонено законодавством;
розповсюджувати видавничу продукцію без дозволу її власника (співвласників), а також з порушенням законодавства України з питань інтелектуальної власності.
Суб`єкти видавничої справи не мають права розголошувати дані, що становлять державну або іншу таємницю, яка охороняється законодавством.
Порушення вимог щодо додержання стандартів, норм і правил тягне за собою встановлену законодавством відповідальність.
Розповсюджувач не має права на розповсюдження вітчизняної видавничої продукції, виданої з порушенням законодавства України та ввезеної з-за кордону, яка підпадає під обмеження, визначені цим Законом.
Відповідно до ч.ч.1-3 ст.28-1 Закону України №318/97-ВР, видавнича продукція, що має походження або виготовлена та/або ввозиться з території держави-агресора, тимчасово окупованої території України, може бути ввезена на митну територію України та розповсюджена на її території за умови наявності відповідного дозволу, крім видавничої продукції, що ввозиться громадянами в ручній поклажі або супроводжуваному багажі загальною кількістю не більше 10 примірників.
Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику в інформаційній сфері, забезпечує реалізацію цього Закону шляхом видачі (відмови у видачі, переоформлення, видачі дубліката, анулювання) дозволу на ввезення видавничої продукції, що має походження або виготовлена та/або ввозиться з території держави-агресора, тимчасово окупованої території України, на митну територію України (далі - дозвіл).
Видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу здійснюється відповідно до законів України “Про адміністративні послуги”, “Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності” в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. 
Згідно з ч.ч..24-26 ст.28-1 Закону України №318/97-ВР, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику в інформаційній сфері, веде реєстр видавничої продукції держави-агресора, дозволеної до ввезення та розповсюдження на території України, забезпечує його розміщення на своєму офіційному веб-сайті та єдиному державному веб-порталі відкритих даних.
Розповсюдження на території України видавничої продукції, що має походження або виготовлена та/або ввозиться з території держави-агресора, тимчасово окупованої території України, без наявності відповідного дозволу, передбаченого цією статтею, тягне за собою застосування до розповсюджувачів такої продукції адміністративно-господарських санкцій у формі накладення адміністративно-господарського штрафу в розмірі десяти мінімальних заробітних плат за кожен випадок такого розповсюдження, вчиненого вперше, та у розмірі п`ятдесяти мінімальних заробітних плат за кожен наступний випадок такого розповсюдження.
Рішення про накладення штрафу, передбаченого частиною двадцять першою цієї статті, приймає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику в інформаційній сфері, на підставі звернень правоохоронних органів, юридичних та фізичних осіб. Мотиви та обґрунтування щодо визначення розміру адміністративно-господарського штрафу мають міститися в рішенні про накладення штрафу.
Видавнича продукція, що має походження або виготовлена та/або ввозиться з території держави-агресора, тимчасово окупованої території України та розповсюджується на території України без відповідного дозволу, передбаченого цією статтею, вилучається з обігу центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику в інформаційній сфері, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Суд, з аналізу наведених положень законодавства, приходить до таких висновків.
По-перше, Держкомтелерадіо є центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері телебачення і радіомовлення, інформаційній та видавничій сфері та наділений повноваженнями щодо накладення адміністративно-господарських штрафів та вилучення видавничої продукції, у випадку її розповсюдження з порушенням чинного законодавства.
По-друге, видавнича продукція, що має походження або виготовлена та/або ввозиться з території держави-агресора, тимчасово окупованої території України, може бути ввезена на митну територію України та розповсюджена на її території за умови наявності відповідного дозволу, крім видавничої продукції, що ввозиться громадянами в ручній поклажі або супроводжуваному багажі загальною кількістю не більше 10 примірників. 
Тобто, виняток щодо відсутності необхідності отримання спеціального дозволу стосується лише ввезення громадянами в ручній поклажі або супроводжувальному багажі видавничої продукції в кількості не більше 10 примірників. Оскільки розповсюджувачами видавничої продукції можуть бути лише суб`єкти господарювання, а ввезення видавничої продукції в кількості до 10 примірників без відповідного дозволу можливе лише громадянами, то будь яке розповсюдження видавничої продукції, що виготовлена на території Російської Федерації, можливе лише за наявності спеціального дозволу.
По-третє, за розповсюдження на території України видавничої продукції, що має походження або виготовлена та/або ввозиться з території держави-агресора, тимчасово окупованої території України, без наявності відповідного дозволу застосовується адміністративно-господарський штраф.
Як вже зазначалось судом, розповсюджувач видавничої продукції - це суб`єкт господарювання, що здійснює розповсюдження видавничої продукції, яке може здійснюватися шляхом її реалізації (продажу) в роздрібній та оптовій торгівлі, безоплатного розповсюдження чи обміну на договірних засадах.
Позивач у своїй позовній заяві та в судовому засіданні вказала, що вилучена в неї видавнича продукція була придбана нею на книжковому форумі за готівку. Однак, доказів, які б підтверджували даний факт позивачем суду не надано.
Суд зазначає, що факт розповсюдження ФОП ОСОБА_1 видавничої продукції, що виготовлена в Російській Федерації без відповідного дозволу підтверджується Протоколом №25 та не заперечується позивачем. Проте, ФОП ОСОБА_1 вважає, що оскільки відповідна продукція ввезена на митну територію України в одному екземплярі не нею, тому вона, як суб`єкт господарювання, не позбавлена права для подальшої її реалізації.
Суд вважає, що вказані доводи ФОП ОСОБА_1 не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки відповідальність, передбачена положеннями статті 28-1 Закону України №318/97-ВР застосовується за розповсюдження на території України видавничої продукції, що має походження або виготовлена та/або ввозиться з території держави-агресора, тимчасово окупованої території України, без наявності відповідного дозволу.
В даному випадку адміністративно-господарський штраф застосовано відповідачем безпосередньо за розповсюдження видавничої продукції, яка має походження або виготовлена та ввезена з території держави-агресора, тимчасово окупованої території України, без наявності відповідного дозволу.
Окрім цього, суд враховує, що наказом Держкомтелерадіо від 27.04.2017 №73, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.05.2017 за №670/830538, затверджено Положення про Реєстр видавничої продукції держави-агресора, дозволеної до ввезення та розповсюдження на території України (далі - Положення №73), яке визначає вимоги щодо формування, ведення та внесення змін до Реєстру видавничої продукції держави-агресора, дозволеної до ввезення та розповсюдження на території України (далі - Реєстр), а також отримання відомостей з нього.
Згідно з п.1 розділу V Положення №73 інформація, що міститься в Реєстрі, є відкритою та розміщується на офіційному веб-сайті Держкомтелерадіо та Єдиному державному веб-порталі відкритих даних.
Тобто, інформація щодо видавничої продукції держави-агресора, яка дозволена до ввезення та розповсюдження на території України є відкритою та доступною для розповсюджувачів видавничої продукції.
Дослідивши дані Реєстру на офіційному веб-порталі Держкомтелерадіо суд встановив, що на видавничу продукцію, яка вказана в Протоколі №25 та в Рішенні №23, Держкомтелерадіо не надавався дозвіл на ввезення та розповсюдження на території України.
З огляду на наведене, суд вважає безпідставними та необґрунтованими твердження позивача про складність знаходження даних видавничої продукції держави-агресора, яка дозволена до ввезення та розповсюдження на території України.
Щодо тверджень позивача, що в оскаржуваному рішенні №23 від 26.10.2018 відсутні будь-які посилання на звернення правоохоронних органів, фізичних чи юридичних осіб, а тому таке слід визнати протиправним, суд зазначає таке.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що оскаржуване рішення №23 від 26.10.2018 прийняте за наслідками перевірки фактів та обставин, викладених в зверненні Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України від 03.10.18 №5/4-18213.
Таким чином, твердження позивача в цій частині є необґрунтованими та безпідставними, а тому не беруться судом до уваги.
Відповідно до положень пункту 13 статті першої та частини другої статті 25 Закону №   318/97-ВР, розповсюдження видавничої продукції - доведення видавничої продукції до споживача через торговельну мережу або в інший спосіб. Розповсюдження видавничої продукції може здійснюватися шляхом її реалізації (продажу) в роздрібній та оптовій торгівлі, безоплатного розповсюдження чи обміну на договірних засадах.
Відповідно до статті 699 Цивільного кодексу України, пропозиція товару в рекламі, каталогах, а також інших описах товару, звернених до невизначеного кола осіб, є публічною пропозицією укласти договір, якщо вона містить усі істотні умови договору.
Виставлення товару, демонстрація його зразків або надання відомостей про товар (описів, каталогів, фотознімків тощо) у місцях його продажу є публічною пропозицією укласти договір незалежно від того чи вказана ціна та інші істотні умови договору купівлі-продажу, крім випадків, коли продавець явно визначив, що відповідний товар не призначений для продажу.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що пропозиція придбати через інтернет-магазин зазначені друковані видання, в розумінні положень Закону №   318/97-ВР, є розповсюдженням відповідної видавничої продукції, а, отже, спростовує твердження представника позивача в цій частині. Тому, встановлення факту розповсюдження друкованої продукції, без наявності відповідного дозволу, є підставою для притягнення позивача до відповідальності у вигляді штрафу відповідно до положень статті 281 Закону №   318/97-ВР.
Також судом першої інстанції правильно визнано безпідставними посилання позивача на те, що контролюючим органом не встановлено факту безпосередньої реалізації спірної друкованої продукції, так як таку продукцію виявлено та вилучено у його магазині.
Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку про наявність порушення ФОП ОСОБА_1 положень статті 28-1 Закону України №318/97-ВР.
З огляду на встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, встановлений законодавством, відтак Рішення №23 про накладення адміністративно-господарського штрафу за розповсюдження на території України видавничої продукції, що має походження (виготовлена) та/або ввозиться з території держави агресора, тимчасово окупованої території, без відповідного дозволу, передбаченого статтею 28-1 Закону України “Про видавничу справу”, яким застосовано до ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарські санкції у вигляді штрафу в розмірі 37230,00 грн. є правомірним, а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.
Покликання апелянта на те, що без внесення позивача до державного реєстру видавців, виготовлювачів і розповсюджувачів видавничої продукції ,адміністративно-господарський штраф  до ФОП ОСОБА_1 неможливо застосувати, колегія суддів відхиляє, так як положення статті 28-1 Закону України №318/97-ВР не ставлять умов до суб`єкта порушення.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання Держкомтелерадіо повернути ФОП ОСОБА_1 екземпляри видавничої продукції, вилучені у неї згідно з протоколом №25 від 23.10.2018, то у задоволені такої необхідно відмовити, оскільки вона є похідною від першої позовної вимоги.
Аналогічної правової позиції дотримується Верховний суд, про що свідчить постанова від 24.11.2020 року в справі №520/9482/18. 
Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Відповідно до  ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду  -  без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.
Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

                                                        п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу фізичної особи – підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 травня 2020 року у справі № 1.380.2019.004126 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	А. Р. Курилець 	
судді	 	О. І. Мікула 	
 	 	М. А. Пліш  	
Повне судове рішення складено 09 грудня 2020 року