УХВАЛА

23 листопада 2020 року 
Київ
справа №824/889/16-а
адміністративне провадження №К/9901/28350/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Жука А.В.,
суддів: Мартинюк Н.М.,  Мельник-Томенко Ж.М., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 17 липня 2020 року
та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2020 року 
у справі №824/889/16-а
за позовом ОСОБА_1 
до Державної судової адміністрації України, Чернівецького апеляційного суду, 
про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду із заявою про перегляд за виключними обставинами постанови Чернівецького окружного адміністративного суду від 17 березня 2017 року, залишеною 22 грудня 2018 року без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду та 12 лютого 2020 року постановою Верховного Суду про відмову в задоволенні позовних вимог.
Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 17 липня 2020 року, залишеною без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2020 року, відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Чернівецького окружного адміністративного суду від 17 березня 2017 року у справі №824/889/16-а.
Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, 29 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
Під час перевірки касаційної скарги встановлено, що вона не відповідає вимогам   статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України   (далі -   КАС України), а тому підлягає залишенню без руху, з огляду на таке.
Як вбачається із матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, відмовляючи в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами, суди попередніх інстанцій, керуючись статтями   241,   248,   361,   369 КАС України та посилаючись на практику Верховного Суду, які викладені в постановах від 23 січня 2019 року у справі №820/2462/17, від 23 січня 2019 року у справі № 820/2462/17, від 25 липня 2019 року у справі №804/3790/17, від 23 грудня 2019 року у справі № 814/1274/17, від 30 квітня 2020 року у справі № 826/15692/16, виходили із того, що Рішення Конституційного Суду України від 15 квітня 2020 року №2-р(ІІ)/2020 не впливає на правильність висновків суду під час ухвалення постанови про перегляд якої просив заявник.
Тобто, предметом касаційного перегляду є ухвала суду першої інстанції, яка ухвалена за результатами розгляду заяви позивача про перегляд судового рішення за виключними обставинами та залишена без змін постановою суду апеляційної інстанції.
Згідно із частино другої статті 369 КАС України судове рішення за наслідками провадження за нововиявленими або виключними обставинами може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом для оскарження судових рішень суду відповідної інстанції. 
Чернівецький окружний адміністративний суд розглянув дану справу по суті позовних вимог, а отже при оскарженні цієї ухвали суду застосувати правила для оскарження рішень суду першої інстанції. 
Водночас, з матеріалів касаційної скарги вбачається, що вона оформлена без дотримання вимог пункту 4 частини другої   статті 330 КАС України.
Відповідно до пункту 4 частини другої   статті 330 КАС України   в касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)   статтею 328 цього Кодексу   підстави (підстав).
Приписами статті 328 КАС України передбачено, що    учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої   статті 328 КАС України   підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою   статті 353 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
При цьому підставами касаційного оскарження можуть бути помилки судів першої та (або) апеляційної інстанцій лише в питаннях права (застосування норм матеріального та дотримання норм процесуального права), але не в питаннях факту, а неправильним застосуванням норм матеріального права вважається:неправильне тлумачення закону; застосування закону, який не підлягає застосуванню; незастосування закону, який підлягав застосуванню.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої   статті 328 цього Кодексу   в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
Якщо касаційна скарга подається на підставі пункту 2 частини четвертої   статті 328 цього Кодексу   в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої   статті 328 КАС України   недостатньо самого лише посилання на такий підпункт, необхідно указати конкретну норму права щодо застосування якої відсутній висновок Верховного Суду.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень, прийнятих у справах, є вичерпним. 
Тому касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими підставами, викладеними у формі, визначеній пунктом 4 частини другої   статті 330 КАС України. Наслідком відсутності зазначення у касаційній скарзі підстав, визначених частиною четвертою   статті 328 КАС України   є залишення такої скарги без руху.
Перевіряючи доводи касаційної скарги, Верховним Судом встановлено, що скарга не відповідає вимогам   статті 330 КАС України, оскільки у порушення вимог пункту 4 частини другої цієї статті, у ній   відсутні посилання на відповідний підпункт частини четвертої   статті 328 КАС України   та належне обґрунтування такого посилання, що перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Зокрема, позивачем у касаційній скарзі процитовано лише норми Конституції України, практику рішень Європейського суду з прав людини, положення Конвенції  про захист прав людини і основоположних прав людини та формально зазначено, що підставами касаційного оскарження є частина четвертої статті 328 КАС України та пункт «а» частини п`ятої  цієї статті,    без визначення конкретної підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку та належного її обґрунтування.      
Крім цього, в касаційній скарзі позивачем зазначено, що враховуючи наявність ухвали Верховного Суду від 14 травня 2020 року про передачу справи №808/1628/18 (за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 24 червня 2019 року, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2019 року, відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд за виключними обставинами рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06 липня 2018 року) та справи №826/3711/16 від 16 вересня 2020 року  (з аналогічних питань) на розгляд об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, Сьомий апеляційний адміністративний суд повинен був зупинити провадження і у його справі.
Натомість, Верховний Суд звертає увагу, що в частині четвертій   статті 328 КАС України   мова йде лише про постанови   Верховного Суду, отже обґрунтування підставою для касаційного оскарження судового рішення, зокрема, ухвалами Верховного Суду процесуальним законом не передбачено.
Разом з тим, у касаційній скарзі не наведено постанов Верховного Суду у взаємозв`язку із посиланням: на норму матеріального права, яку неправильно застосовано судами; який саме висновок викладено у постановах Верховного суду з питання застосування такої норми; на висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).
Тому, при оформленні касаційної скарги скаржник має врахувати наведені норми, належним чином обґрунтувати неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої   статті 328 КАС України   як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.
Враховуючи, що у касаційній скарзі зазначені підстави касаційного оскарження судового рішення не узгоджуються з предметом касаційного перегляду - ухвали суду першої інстанції, ухваленою за результатами розгляду його заяви про перегляд судового рішення за  виключними обставинами та залишеною без змін рішенням суду  апеляційної інстанції, є підстави вважати, що позивачем не дотримано вимог щодо форми і змісту касаційної скарги, встановлених   статтею 330 КАС України.
Відповідно до частини другої      статті 332 КАС України, до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених      статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення      статті 169 цього Кодексу.
Згідно положень частини першої та другої      статті 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених      статтями      160,      161      цього      Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. 
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали   про залишення позовної заяви без руху.
На підставі вищенаведеного та керуючись статями      169,      330,      332 КАС України,
УХВАЛИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 17 липня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2020 року  у справі №824/889/16-а  -   залишити без руху.
2. Надати скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали, для усунення недоліків касаційної скарги, які зазначені в мотивувальній частині ухвали.
3. Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк   касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

А.В. Жук
Н.М. Мартинюк 
 Ж.М. Мельник-Томенко 
Судді Верховного Суду