Дата документу  Справа № 325/1137/20 

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний №325/1137/20                                                 Головуючий в 1 інст. Діденко Є.В.
Провадження №33/807/786/20                                                 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 листопада 2020 року                                                         місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю ОСОБА_1 , розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Приазовського районного суду Запорізької області від 9 жовтня 2020 року, якою 
        ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Новопокровка Приазовського району Запорізької області, громадянку України, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн., стягнуто судовий збір. 

Згідно з оскаржуваною постановою, 18 серпня 2020 року о 12 години 00 хвилин ОСОБА_1 , яка є приватним підприємцем, перебувала на своєму робочому місці в магазині, розташованому по вулиці Кооперативній в смт. Нововасилівка Приазовського району Запорізької області без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема захисної маски, чим порушила п.п 1 п. 10 постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 року.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що справа розглянута суддею упереджено, а оцінка доказів здійснена з порушеннями, не була повідомлена судом про розгляд справи. Щодо обставин справи зазначає, що дійсно 18 серпня 2020 року перебувала в приміщенні магазину без захисної маски, однак, це було в обідній час і вона вийшла з-за прилавку щоб закрити магазин на обід і в цей час зайшли перевіряючи особи. Просить врахувати, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей, яких утримує сама, раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась, а виплата штрафу у визначений законодавством строк для неї є просто неможливим. Просить скасувати постанову суду від 09.10.2020 року та закрити провадження у справі. 

Розглянувши матеріали справи, заслухавши  ОСОБА_1 , яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши доводи скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню у зв`язку з наступним.
Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи, справа може бути розглянута лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
В спростування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 відносно того, що вона не була належним чином повідомлена про час та дату розгляду справи, суд апеляційної інстанції зазначає, що ОСОБА_1 була присутня при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 279657 від 18.08.2020 року за ст. 44-3 КУпАП, в якому зазначено, що розгляд справи відносно неї відбудеться в Приазовському районному суді Запорізької області що підтверджується її особистим підписом (а.с.1).
Отже, ОСОБА_1 була попереджена про те, що їй слід очікувати виклику до Приазовського районного суду Запорізької області. 
Судом першої інстанції здійснювалися виклики ОСОБА_1 за адресою, вказаною в протоколі, а саме: АДРЕСА_1 , поштові конверти із судовими повістками повернулися до суду без вручення, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.12, 17).
Отже, ОСОБА_1 була обізнана про судовий розгляд та зобов`язана цікавитись відомостями про рух справи про адміністративне правопорушення.
Крім того, інформація про завчасне публікування списків справ, призначених до розгляду в кожному суді України, у тому числі в Приазовському районному суді Запорізької області, на офіційному сайті, дошці об`яв, є загальновідомою.
За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що у відповідності до вимог ст. 268 КУпАП, суд першої інстанції на законних підставах здійснив судовий розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 .
Крім того, права передбачені ст. 268 КУпАП були поновленні ОСОБА_1 шляхом поновлення їй строку на апеляційне оскарження постанови суду та виклику до суду апеляційної інстанції. Суд апеляційної інстанції переконався у обізнаності ОСОБА_1 про судовий розгляд справи та надання їй можливості бути присутньою в суді апеляційної інстанції, надавати пояснення і користуватися передбаченими ст.268 КУпАП правами. Реалізації зазначених прав пов`язана виключно із волевиявленням особи і остання їх реалізувала у суді апеляційної інстанції. 
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Диспозицією ст. 44-3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно гігієнічних, санітарно протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
З матеріалів справи убачається, що 18 серпня 2020 року о 12 години 00 хвилин ОСОБА_1 , яка є приватним підприємцем, перебувала на своєму робочому місці в магазині, розташованому по вулиці Кооперативній в смт. Нововасилівка Приазовського району Запорізької області без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема захисної маски, чим порушила п.п 1 п. 10 постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 року.
Висновки судді місцевого суду про доведеність факту перебування  ОСОБА_1 без захисної маски на своєму робочому місці в магазині підтверджуються зібраними у справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 279657 від 18.08.2020 року, у якому зафіксовані обставини правопорушення та пояснення ОСОБА_1 , яка підтвердила викладені у протоколі обставини; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 18.08.2020 року, в яких вона підтвердила обставини, викладені в протоколі; відеозаписом СD-R, на якому містить файл із записом, де зафіксовано перебування ОСОБА_1 у приміщенні магазину без засобів індивідуального захисту; випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідно до якої ОСОБА_1 зареєстрована фізичною особою – підприємцем, адреса реєстрації відповідає адресі, зазначеній у протоколі.
Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП. 
При апеляційному розгляді справи  ОСОБА_1 зазначила, що в день перевірки, коли увійшли перевіряючі в обідню перерву вона дійсно перебувала без маски, оскільки покупців у магазині не було. Жалкує про скоєне та вказує, що у неї скрутне матеріальне становище, оскільки у неї на утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей, яких виховує та утримує сама. 
Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, на думку апеляційного суду, суддя місцевого суду не в повній мірі дотримався вимог ст.ст. 23, 33 КУпАП, в силу яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Підсумовуючи наведене, а також враховуючи, що матеріали справи не містять доказів настання значних суспільно небезпечних наслідків від вчиненого  ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, які суттєво порушили права та інтереси інших осіб, суд апеляційної інстанції вважає, що вчинене останньою адміністративне правопорушення за своєю тяжкістю можна визнати малозначним.
Відповідно до вимог ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого правопорушення орган, посадова особа, уповноважені вирішувати справу, можуть звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Враховуючи особу  ОСОБА_1 , її матеріальний стан, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, вперше притягнення до адміністративної відповідальності, відсутність настання шкідливих наслідків та суспільної небезпеки для інших осіб, суд апеляційної інстанції вважає, що  ОСОБА_1 можливо звільнити від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП за малозначністю вчиненого нею адміністративного правопорушення, тим самим, частково задовольнивши її апеляційні вимоги.
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя
ПОСТАНОВИВ:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Приазовського районного суду Запорізької області  від 9 жовтня 2020 року відносно  ОСОБА_1   за  ст.44-3 КУпАП скасувати.
На підставі ст.22, ч.2 ст.284 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за скоєння нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, оголосивши ОСОБА_1 усне зауваження, а провадження в справі закрити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                                        М.С. Тютюник