Справа № 457/1145/19                                Головуючий у 1 інстанції: Марчук В.І. 
Провадження № 22-ц/811/954/20                        Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М. 
Категорія:44

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
               25 вересня 2020 року                                  м.Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: головуючого - судді Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 30 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Трускавецька міська рада, про відшкодування майнової шкоди,
встановила:
 
У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 майнову шкоду в розмірі 921470 грн. 
Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що будинок АДРЕСА_1 , в якому з 2018 року зареєстровані він та його сім'я, належить відповідачу ОСОБА_2 .
На місці цього будинку відповідач має намір побудувати багатоквартирний будинок, для чого у лютому 2019 року отримав у відділ ДАБК Трускавкцької міської ради дозвіл на будівельні роботи.
Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 03.06.2019 року його (позивача) та членів його сім'ї виселено з будинку АДРЕСА_1 , однак, ще до ухвалення рішення суду, маючи дозвіл на будівельні роботи, відповідач ОСОБА_2 почав здійснювати демонтаж будинку, не давши йому забрати власні речі, в тому числі побутові речі й речі першої необхідності, якими користується позивач та його діти, а коштів на придбання нових речей він немає.
Вважає, що відповідач повинен понести відповідальність та відшкодувати йому вартість речей (вартість втраченого майна), так як відновити своє порушене право він (позивач) зможе тільки після компенсації відповідачем його матеріальних втрат.
Після відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду у підготовчому засіданні, 28.01.2020 року позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову (а.с. 94 т. 1).
Однак, заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не підписана заявником і у ній відсутня прохальна частина, яка б містила вимогу заявника про застосування обраного ним заходу забезпечення позову, перелік видів яких міститься у статті 150 ЦПК України.
Ухвалою Трускавецького міського суду Львівської області від 30 січня 2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернуто заявнику з підстав недотримання вимог статті 151 ЦПК України.
Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_1 , просить її скасувати з підстав порушення норм процесуального права та прийняти нове судове рішення про задоволення його заяви і забезпечення позову шляхом накладення арешту на багатоквартирний житловий будинок АДРЕСА_1 , який належть відповідачу ОСОБА_2 .
Апелянт наголошує, що подав заяву про забезпечення позову після відкриття провадження у даній справі та призначення її до розгляду, а тому суду було відомо про предмет спору та обставини справи.
Вважає, що суд самоусунувся від розгляду його заяви, оскільки заява, зважаючи на подані ним докази у справі, містила достатньо інформації для її вирішення по суті. 
Крім того, зазначає, що суд безпідставно послався на те, що він не сплатив судового збору за подання заяви про забезпечення позову, чим порушив його права і не виконав покладених на суд завдань, передбачених ч.1 ст.5 ЦПК України.
Предметом апеляційного оскарження є ухвала суду першої інстанції, зазначена у п.6 ч.1 ст.353 ЦПК України, тому, відповідно до вимог ч.13 ст.7, ч.2 ст.369 цього Кодексу, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 16.09.2020 року, є дата складення повного судового рішення - 25.09.2020 року. 
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
За вимогами статті 151 ЦПК України щодо форми та змісту заяви про забезпечення позову, норма якої є імперативною, така заява повинна подаватись у письмовій формі, повинна бути підписана заявником і повинна містити:
1) найменування суду, до якого подається заява;
2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;
3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;
4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;
5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;
6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;
7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.
Згідно з ч.5 ст.151 ЦПК України, до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.
Частиною дев`ятою статті 153 ЦПК України передбачено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.
Отже, процесуальним законом не надано суду повноважень для залишення такої заяви без руху для усунення заявником допущених у ній недоліків.
Враховуючи наведене й те, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову дійсно подана ним без додержання вимог статті 151 ЦПК України, виконання яких є обов`язком, а не правом особи, яка подає таку заяву, зокрема, заява навіть не підписана заявником і у ній відсутня прохальна частина, яка б містила вимогу заявника про застосування обраного ним заходу забезпечення позову, перелік видів яких міститься у статті 150 ЦПК України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для повернення заяви заявнику без її розгляду по суті.
При цьому, колегія суддів звертає увагу на помилковість висновку суду першої інстанції щодо необхідності сплати заявником судового збору за подання такої заяви, оскільки в матеріалах справи (а.с.10 т.1) є копія пенсійного посвідчення, долучена до позовної заяви, про те, що позивач є інвалідом першої групи, а це є підставою для звільнення його від сплати судового збору відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів
п о с т а н о в и л а:
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 30 січня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 25 вересня 2020 року.

Головуючий:                                                         Бойко С.М.
Судді:                                                                 Копняк С.М.
                                                                       Ніткевич А.В.