ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

26 жовтня 2020 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 760/25740/18
Головуючий у першій інстанції - Киреєв О. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1151/20

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої - судді - Бобрової І.О.,
суддів - Висоцької Н.В.,  Мамонової О.Є.,

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - SOCIETATEA CU RASPUNDERE LIMITATA «TRANS EUGILION COM»,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , 

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою SOCIETATEA CU RASPUNDERE LIMITATA «TRANS EUGILION COM» на рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 27 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до SOCIETATEA CU RASPUNDERE LIMITATA «TRANS EUGILION COM» про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участі наземних транспортних засобів,

місце постановлення рішення судом першої інстанції - м.Носівка, 
дата складання повного тексту рішення суду першої інстанції -27.05.2020,

                                          В С Т А Н О В И В:
         
У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до SOCIETATEA CU RASPUNDERE LIMITATA «TRANS EUGILION COM», в якому просив стягнути з останнього на свою користь майнову шкоду в розмірі 128827,14 грн, що завдана джерелом підвищеної небезпеки внаслідок ДТП, яка сталася за участі наземних транспортних засобів та понесені судові витрати у розмірі 3135,27 грн. 
Свої вимоги ОСОБА_1 мотивував тим, що 20.01.2017 близько 5 год. 30 хв. ОСОБА_2 , керуючи вантажним автомобілем «Volvo FH12-420», номерний знак НОМЕР_1 , з причепом «SCHMITZ SK024», номерний знак НОМЕР_2 , та рухаючись по проїзній частині автодороги сполученням Кіпті-Глухів-Бачівськ в напрямку міста Бачівськ, а саме на 21 км цієї автомобільної дороги, порушив вимоги п.2.3«б», п.12.1 ПДР України, не впорався з керуванням автомобіля, виїхав на зустрічну смугу руху та здійснив зіткнення з автомобілем «PEUGEOT Partner», д.н.з. НОМЕР_3 , водієм та власником якого є позивач, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Постановою Носівського районного суду від 14.03.2018 ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. В момент дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Volvo FH12-420», номерний знак НОМЕР_1 , з причепом «SCHMITZ SK024», номерний знак НОМЕР_2 , належав відповідачу, а ОСОБА_2 був працівником відповідача та здійснював управління транспортним засобом в силу своїх трудових обов`язків. Після ДТП позивачу стало відомо про те, що цивільно-правова відповідальність відповідача, як володільця джерела підвищеної небезпеки, була застрахована відповідно до карти NBMIM No.MD/09/GR 00881342, строком до 21.05.2018. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження вартість матеріальної шкоди складає 227 129,34 грн. На підставі страхової карти NBMIM No.MD/09/GR 00881342 страховою компанією «Пежо партнер» позивачу було виплачено страхове відшкодування в розмірі 100 000 грн. Невідшкодована сума збитків становить 127 129,34 грн. У березні 2018 року позивач на адресу відповідача направив претензію з вимогою про відшкодування шкоди, яка була отримана відповідачем 02.04.2018 та залишена без відповіді. Розмір індексу інфляції від заборгованості по завданому матеріального збитку за період з моменту отримання вимоги по 01.09.2018 із розрахунку 151 день прострочення виконання зобов`язання становить - 120,01 грн, розмір трьох процентів від заборгованості за цей же період становить 1577,79 грн. ОСОБА_1 крім сплати судового збору в розмірі 1 288,28 грн., поніс витрати на залучення експерта для проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 1 500 грн та перекладача для здійснення перекладу претензії про відшкодування матеріальних збитків на румунську мову в розмірі 347 грн.
Враховуючи викладені обставини, ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача шкоду в розмірі 128827,14 грн та судові витрати.

Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 27 травня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з SOCIETATEA CU RASPUNDERE LIMITATA «TRANS EUGILION СОМ», 1014600026190 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 127 129 грн. 34 коп. та судові витрати в розмірі 3 093 грн. 88 коп. У задоволенні позову в частині стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних - відмовлено.

В апеляційній скарзі SOCIETATEA CU RASPUNDERE LIMITATA «TRANS EUGILION СОМ» простить скасувати рішення суду в частині стягнення матеріальної шкоди і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, надання невірної оцінки доказам у справі, порушення норм матеріального та процесуального права.
Так, скаржник зазначає, що суд дійшов неправильного висновку, що зазначення в ухвалі Носівського районного суду від 24.01.2018 місця роботи ОСОБА_2 - водій SOCIETATEA CU RASPUNDERE LIMITATA «TRANS EUGILION СОМ», зробленим з його слів, може вважатися безспірним доказом перебування ОСОБА_2 у трудових відносинах з відповідачем, оскільки ці обставини згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України не мають преюдиційного значення при вирішенні справи про правові наслідки для особи, стосовно якої ухвала Носівського районного суду від 24.01.2018.Перебування у трудових відносинах доводиться відповідно до норм трудового законодавства. Аналогічна позиція викладена в постанові ВС від 14.01.2019 у справі №243/4692/17.
Скаржник вказує, що з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль зареєстрований  на фізичну особу, громадянина Молдови - ОСОБА_3 , а причеп «SCHMITZ SK024» номерний знак НОМЕР_2 , зареєстрований на фізичну особу, громадянина Молдови  - ОСОБА_4 . Копії свідоцтв додаються до апеляційної скарги. Тому, на думку скаржника, суд без належних доказів встановив, що автомобіль «Volvo FH12-420», номерний знак  НОМЕР_1 з причепом «SCHMITZ SK024» номерний знак НОМЕР_2 належить відповідачу.
Також, відповідно до висновків автотоварознавчого дослідження №49 від 23.02.2018 вбачається, що вартість відновлювального ремонту (417900,03 грн) перевищує ринкову вартість автомобіля, яка складає 227129,34 грн. Таким чином, виходячи з положень п.30.1 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», «PEUGEOT Partner» д.н.з. НОМЕР_4 є технічно знищеним, оскільки вартість відновлювального ремонту цього транспортного засобу перевищує його ринкову вартість, про що зазначено у звіті (висновку автотоварознавчого дослідження). Враховуючи, що позивач не визнав свій автомобіль фізично знищеним у результаті ДТП та залишив його собі, Страхова компанія виплатила йому страхове відшкодування в узгодженому з потерпілим розмірі, визначеному на підставі вищенаведених положень статей 30, 36 Закону, тобто у повному обсязі відшкодувало заподіяну майнову шкоду в межах ліміту, встановленого пунктом 9.2 статті 9 Закону. Тому, на думку скаржника, відсутні підстави для застосування статті 1194 ЦК України та стягнення відшкодування шкоди з відповідача. Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду: від 15.03.2018 у справі №564/2464/14, від 20.03.2018 у справі №570/2461/16, від 13.06.2018 у справі №444/577/16, від 19.09.2018 у справі №643/4161/15.

Своїм правом на подачу відзиву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не скористалися.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Частинами 2, 5 ст.263 ЦПК України визначено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних не оскаржується, тому відповідно до положень ст. 367 ЦПК України апеляційним судом в цій частині рішення не переглядається.

Судове рішення в частині, що оскаржується, вимогам ст.263 ЦПК України не відповідає.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_1 щодо вимог про стягнення майнової шкоди в розмірі 127129,34 грн, суд першої інстанції виходив з того, що особою, яка зобов`язана відшкодувати позивачу шкоду в розмірі 127 129,34 грн, завдану джерелом підвищеної небезпеки, у цій справі є SOCIETATEA CU RASPUNDERE LIMITATA «TRANS EUGILION COM», як володілець джерела підвищеної небезпеки та юридична особа, що відповідає за шкоду, завдану її працівником ОСОБА_2 , з вини якого завдано зазначену шкоду, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Крім того, відповідачем не доведено та не надано суду доказів того, що шкода позивачу була завдана внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а також те, що ОСОБА_2 не перебував у трудових відносинах з SOCIETATEA CU RASPUNDERE LIMITATA «TRANS EUGILION COM» та під час дорожньо-транспортної пригоди не був при виконанні своїх трудових обов`язків.  

Суд апеляційної інстанції частково не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, зважаючи на таке.

Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленого законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).
Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків (частина перша статті 1172 ЦК України).

Судом установлено, що 20 січня 2018 року близько 5 години 30 хвилин ОСОБА_2 , керуючи вантажним автомобілем «Volvo FH12-420», номерний знак НОМЕР_1 , з причепом «SCHMITZ SK024», номерний знак НОМЕР_2 , та рухаючись по проїзній частині автодороги зі сполученням Кіпті-Глухів-Бачівськ в напрямку міста Бачівськ, а саме на 21 км цієї автомобільної дороги, порушив вимоги п. 2.3 «б», п. 12.1 ПДР України, не впорався з керуванням автомобіля, виїхав на зустрічну смугу руху та здійснив зіткнення за автомобілем «PEUGEOT Partner», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , водієм та власником якого є ОСОБА_1 , що спричинило пошкодження транспортних засобів. 
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 ОСОБА_1 з 08.07.2016 є власником автомобіля «PEUGEOT Partner», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 (а.с. 11).
Володільцем автомобіля «Volvo FH12-420», номерний знак НОМЕР_1 , з причепом «SCHMITZ SK024», номерний знак НОМЕР_2 , на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди було SOCIETATEA CU RASPUNDERE LIMITATA «TRANS EUGILION COM», що підтверджується автомобільною картою авто страхування (carte internationala de asigurare pentru autovehicule)  (а.с. 17), яка оформлена на період з 22.11.2017 по 21.05.2018.
20 січня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12018270200000023 були внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, вчинене ОСОБА_2 , суть якого зводиться до того, що за вищевказаних обставин дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Volvo FH12-420», номерний знак НОМЕР_1 , з причепом «SCHMITZ SK024», номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження (а.с.19).
Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 24 січня 2018 року задоволено клопотання прокурора та звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №12018270200000023 від 20.01.2018 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, на підставі ст.46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілою, кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 закрито (а.с. 20-22).
Постановою Носівського районного суду Чернігівської області від 14 березня 2018 року, яка набрала законної сили 27 березня 2018 року, ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн (а.с.15-16).

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З огляду на приписи даної статті, винуватість ОСОБА_2 у вчиненні 20.01.2018 ДТП за участю автомобілів сторін, не  доводиться.

Також встановлено, що 14.03.2018 ОСОБА_1 на адресу відповідача була надіслана письмова претензія про відшкодування матеріальних збитків у розмірі 227129,34 грн (а.с.25-28), яка отримана останнім 02.04.2018 (а.с.38).
Відповідно до висновку № 49 експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу від 23 лютого 2018 року експерта-автотоварознавця ОСОБА_6 , ринкова вартість пошкодженого автомобіля складає 227129,34 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля вантажного «PEUGEOT Partner», д.р.н. НОМЕР_3 , необхідного для усунення пошкоджень, отриманих у ДТП 20.01.2018, станом на дату оцінки 23.02.2018, з урахуванням суми ПДВ 20%, складає 417900,03 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля вантажного «PEUGEOT Partner», д.р.н. НОМЕР_3 , необхідного для усунення пошкоджень, отриманих у ДТП 20.01.2018, з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу його складників, станом на дату оцінки з урахуванням суми ПДВ 20% у вартості ремонтних матеріалів - 3269,74 грн, з урахуванням суми ПДВ 20% у вартості складників - 22975,86 грн, складає 187798,58 грн. Вартість матеріального збитку, завданого власнику вантажного автомобіля «PEUGEOT Partner», д.р.н НОМЕР_3 , внаслідок його пошкодження у ДТП 20.01.2018, складає 227129,34 грн (а.с.29-37).

За інформацією позивача страховою компанією  ОСОБА_1 на підставі страхової карти NBMIM No.MD/09/GR 00881342 було виплачено страхове відшкодування в розмірі 100000 грн. Будь-які документи на підтвердження цієї обставини матеріали справи не містять.

Як зазначено вище, позивач просить відшкодувати йому майнові збитки у розмірі 127129,34 грн , що становить різницю між визначеною експертом вартістю матеріального збитку - 227129,34 грн та отриманими 100000 грн страхового відшкодування.

Доводи скаржника в апеляційній скарзі, що автомобіль позивача «PEUGEOT Partner», д.р.н НОМЕР_3 , є фізично знищеним, оскільки вартість відновлювального ремонту транспортного засобу перевищує його ринкову вартість, заслуговують на увагу.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Статтею 28 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.
Якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахування зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".
Законом України від 05 липня 2012 року N 5090-VI "Про внесення змін до деяких законів України щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який набрав чинності з 05 лютого 2013 року, до статті 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" були внесені зміни, які полягали, зокрема в тому, що із вказаної статті виключено пункт 30.3, яким передбачалося, що якщо транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця ДТП, а право на залишки транспортного засобу отримує страховик.
Відповідно до статті 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у новій редакції) транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.
Отже, для визнання автомобіля фізично знищеним згода власника транспортного засобу фактично не потрібна, оскільки вказівку на це вилучено із вказаної статті Закону, а пункт 30.3 - взагалі виключено. Передбачено лише дві підстави, коли транспортний засіб вважається фізично знищеним: у випадку, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим.
Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.
Зазначене вище відповідає правовому висновку, що викладений в постанові Верховного Суду 13.02.2019 при розгляді справи №207/2838/15-ц.

Як зазначено вище, матеріали справи не містять даних ані щодо залишкової вартості автомобіля після ДТП, ані даних щодо ліміту відповідальності страхової компанії, яка провела виплату страхового відшкодування ОСОБА_1 після ДТП 20.01.2018, ані документально підтверджених даних щодо суми отриманого страхового відшкодування.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування у розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин отримання страхового відшкодування, відсутні підстави вважати, що виникло деліктне зобов`язання через припинення договірного зобов`язання.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції помилково стягнув  на користь позивача різницю між сумою матеріального збитку та сумою отриманого страхового відшкодування.

Доводи скаржника щодо неперебування ОСОБА_2 на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди в трудових відносинах з SOCIETATEA CU RASPUNDERE LIMITATA «TRANS EUGILION COM» колегія суддів до уваги не приймає. Під час розгляду питання про закриття кримінального провадження Носівським районним судом Чернігівської області було встановлено, що ОСОБА_2 працює водієм у відповідача, що зазначено в ухвалі від 24 січня 2018 року (а.с.20). Вказане узгоджується з обставинами справи, зазначеними вище, зокрема з тим фактом, що під час ДТП за кермом автомобіля, володільцем якого був відповідач, знаходився саме ОСОБА_2 . Доказів на спростування правомірності перебування останнього під час ДТП за кермом автомобіля «Volvo FH12-420», номерний знак НОМЕР_1 , відповідач не надав. 
Не можуть бути взяті до уваги нові докази скаржника, що приєднані до апеляційної скарги, зокрема - копії свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу - автомобіля «Volvo FH12-420», номерний знак  НОМЕР_1 ,  на фізичну особу, громадянина Молдови ОСОБА_3 , та причепу «SCHMITZ SK024» номерний знак НОМЕР_2 , що зареєстрований на фізичну особу, громадянина Молдови ОСОБА_4 . Надані копії свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів викладені румунською мовою, не містять належним чином завіреного перекладу на українську мову, крім того не були надані до суду першої інстанції, і відповідачем не було надано доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції, а тому не можуть вважатися належними та допустимими доказами у справі. 
  
Верховний Суд в постанові від 05.10.2020 № 2-6359/11 дійшов наступного висновку. Пунктом 6 частини другої статті 356 ЦПК України передбачено, що в апеляційній скарзі мають бути зазначені, зокрема, нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.
Відповідно до частини третьої статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Тлумачення пункту 6 частини другої статті 356, частин першої-третьої статті 367 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею. У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції.
Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні.

Аналогічні за змістом висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 145/474/17 (провадження № 61-35488св18), постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2018 року у справі № №346/5603/17 (провадження №61-41031св18) та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року у справі № 404/251/17 (провадження № 61-13405св18).

Відповідач не був позбавлений права надати до суду першої інстанції у встановлені законом строки належно оформлені копії вказаних вище документів.  Представник відповідача ОСОБА_7 , який діяв на підставі ордеру серії ЧН №065825, що виданий згідно з договором про надання правової допомоги від 02.05.2019 (а.с.65,66) неодноразово ознайомлювався з матеріалами цивільної справи (а.с.67, 81), неодноразово надавав заяви про відкладення розгляду справи (а.с.68, 89, 93). Своїм правом на подачу відзиву та подачі доказів на спростування доводів позивача відповідач не скористався.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог в оскаржуваній частині.  

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення в частині, що оскаржена, відповідно підлягає скасуванню рішення суду першої інстанції в частині стягнення судових витрат в сумі 3093,88 грн.

На підставі ст.141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь SOCIETATEA CU RASPUNDERE LIMITATA «TRANS EUGILION COM» належить стягнути 1932,50 грн судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.  

Керуючись ст. 141, 367, 374, 376 ч.1 п.1, 381- 384, 389 ЦПК України,  
                                 
                                  П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу SOCIETATEA CU RASPUNDERE LIMITATA «TRANS EUGILION COM» - задовольнити .

Рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 27 травня 2020 року в частині стягнення з SOCIETATEA CU RASPUNDERE LIMITATA «TRANS EUGILION COM» на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди в сумі 127129,34 грн  та в частині стягнення судових витрат в сумі 3093,88 грн - скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до SOCIETATEA CU RASPUNDERE LIMITATA «TRANS EUGILION COM» про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участі наземних транспортних засобів в частині стягнення майнової шкоди в розмірі 127129 гривень 34 копійки - відмовити.

Стягнути  з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь SOCIETATEA CU RASPUNDERE LIMITATA «TRANS EUGILION COM», 1014600026190, місце знаходження: Республіка Молдова, м.Страшени Сіреті, вул.Дружби, 46 (Republica Moldova, s.Sireti, r.Stasrni str. Prieteniei, 46) судовий збір за розгляд справи в апеляційній інстанції в сумі 1932 гривні 50 копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч.3 ст.389 ЦПК України

Судді Чернігівського апеляційного суду    
                          
                                                                                         І.О.Боброва

                                                                                         Н.В.Висоцька

                                                                                         О.Є.Мамонова

                              Повний текст постанови суду складений 26.10.2020.