П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/1524/20 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Козачок І.С.  
Суддя-доповідач -  Сторчак В. Ю.   
16 грудня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сторчака В. Ю. 
суддів:  Іваненко Т.В.  Граб Л.С. , 
розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 вересня 2020 року  у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про скасування рішення та повернення коштів, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про скасування рішення про утримання надміру виплачених сум пенсії   №968200143269 від 28.11.2019 року.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 вересня 2020 року позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
На думку апелянта, він не вчиняв дій, які є підставою для утримання з нього коштів, оскільки недостовірних відомостей не подавав, даних не приховував, навпаки неодноразово звертався до пенсійного фонду, повідомляючи про факт працевлаштування.
Відповідач направив на адресу суду відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому просить залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу позивача - без задоволення.
У відповідності до вимог ст. 311 КАС України, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги за наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач є  інвалідом з дитинства II-ї групи, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, з 2009 року отримуючи частину пенсії у зв`язку з втратою годувальника, яка  призначена йому відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Станом на дату призначення пенсії позивач не працював, що ніким не заперечується.
Згідно з довідкою Хмельницького Національного університету від 23.01.2020 року №058/32 позивач працює у Хмельницькому Національному університеті на посаді інженера інформаційно-комп`ютерного центру з 01.07.2013 року ( наказ №43/к від 18.06.2013 року).
Про вказані обставини Головному управлінню Пенсійного фонду України в Хмельницькій області стало відомо під час відпрацювання списків одержувачів пенсій та системи персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб, у зв`язку з чим виявлений факт недостовірних даних. Відповідачем встановлено, що починаючи з 01.07.2013 року  позивач  був працевлаштований, однак інформацію про це до управління не подавав.
Враховуючи  вказані обставини відповідачем  було встановлено, що за період з 01.07.2013 року по 28.02.2019 року  при обчисленні пенсії утворилась переплата надміру (безпідставно) виплачених коштів.
28.11.2019 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області прийняте рішення №968200143269 про утримання надміру виплачених сум пенсій. Рішення   передбачає, що сума пенсії в розмірі 9222,41 грн. за період з 01.07.2013 року по 28.02.2019 року підлягає поверненню  ГУ ПФУ в Хмельницькій області у зв`язку із неповідомленням позивачем  про факт його  працевлаштування. Розмір переплати підтверджується, зокрема, протоколом  введення виконавчого листа про існуючі відрахування від 23.12.2019, наявним у пенсійній справі.
Зазначені обставини слугували підставою звернення позивача до суду з даним позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що підстави прийняття спірного рішення у цій  справі є правомірними та відповідають закону.
Колегія суддів, за результатом апеляційного розгляду справи, погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Пунктом 3 ч.2 ст.16 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058 - IV  передбачено, що застрахована особа зобов`язана повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду про зміну даних, що вносяться до її персональної облікової картки в системі персоніфікованого обліку та Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, виїзд за межі держави та про обставини, що спричиняють зміну статусу застрахованої особи, протягом десяти днів з моменту їх виникнення.
З матеріалів справи вбачається, що у період з 01.07.2013 року по 28.02.2019 року позивач працював у Хмельницькому національному університеті.
Судом встановлено, що про обов`язок повідомляти органи ПФУ про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсійної виплати (працевлаштування, звільнення тощо) позивач був повідомлений під час подання заяви  від 28.08.2009 року  про призначення пенсії, про що свідчить його особистий підпис.  
Відповідно до п. 2.5. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок), у разі працевлаштування (навчання) особи, якій призначено пенсію, такою особою протягом 10 днів надається органу, що призначає пенсію, довідка про прийняття на роботу (навчання).
Згідно з п.2.21 Порядку у разі працевлаштування (початку діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) після призначення пенсії особа повідомляє орган, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, про дату працевлаштування (початок діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), вид зайнятості (укладення трудового договору, цивільно-правового договору, реєстрація як фізичної особи - підприємця, провадження незалежної професійної діяльності) шляхом подання заяви. Заява може бути подана особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або надсилається поштовим відправленням. При цьому відповідно до пункту 2 частини другої статті 16 Закону особа надає на вимогу органу, що призначає пенсію, документи, що засвідчують відповідні відомості (у тому числі копію трудової книжки із записом про працевлаштування та/або копію цивільно-правового договору).
Статтею 50 Закону №1058-IV встановлено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.  Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.  Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати.
Таким чином, якщо після працевлаштування пенсіонер не повідомив про це територіальне управління ПФУ  за місцем проживання і внаслідок цього утворилась переплата пенсійних сум, управління Пенсійного фонду має право прийняти рішення про утримання з пенсії сум переплат щомісячно.
Посилання апелянта на те, що він неодноразово звертався до управління, повідомляючи  про факт працевлаштування, наявними у справі та пенсійній справі доказами не підтверджується. Зокрема, у матеріалах пенсійної справи відсутні будь-які відомості про повідомлення позивачем про обставини, що безпосередньо впливали на виплату йому пенсії.
Позивачем також не надано суду будь-яких доказів звернення до пенсійного органу з відповідною заявою щодо повідомлення про факт його працевлаштування.  Натомість, у пенсійній справі містяться документи, які свідчать про те, що позивач неодноразово звертався до управління  для продовження виплати йому пенсії.  
Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта про наявність протиправних дій відповідача, оскільки позивачем не доведено, що відповідач мав або міг мати будь-який обґрунтований чи зрозумілий мотив приховувати документи пенсіонера, якби такі дійсно  були в наявності, продовжуючи виплату йому пенсії.  
При цьому, невиконання обов`язку повідомити про працевлаштування та звільнення з роботи, внаслідок чого особі  надміру виплачені суми пенсії, розцінюється як зловживання з її  боку. 
Зазначений правовий висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 26.06.2019 року  під час розгляду аналогічної справи за № 752/268/17.
Зважаючи на встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що   підстави прийняття спірного рішення у цій  справі є правомірними та відповідають закону, а тому позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають. Відповідач у спірних правовідносинах між сторонами діяв в межах повноважень, на підставі та у спосіб, визначений діючим законодавством України. 
В свою чергу, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових, переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.
Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Зазначеним вимогам закону рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 вересня 2020 року відповідає.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Апеляційний суд вважає, що Хмельницький окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 вересня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
          
Головуючий	 	 	Сторчак В. Ю.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Іваненко Т.В.    Граб Л.С.