УХВАЛА

03 листопада 2020 року 
м. Київ
справа №560/3720/19
адміністративне провадження №К/9901/26358/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Мацедонської В.Е., 
суддів - Данилевич Н.А., Шевцової Н.В., 
перевіривши касаційну скаргу Міністерства юстиції України
на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року
у справі №560/3720/19 за позовом Арбітражного керуючого ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих при Міністерстві юстиції України, Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про визнання протиправними дій, подання, наказу та зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
Арбітражний керуючий ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства юстиції України, Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих при Міністерстві юстиції України, Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, у якому просив:
- визнати протиправними дії посадових осіб (членів комісії) Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області щодо неврахування наданих документів під час планової виїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 та скасувати висновки акту від 25   березня 2019 року № 4, від 16 квітня 2019 року №   944, протоколу від 16 квітня 2019   року №   81/04/19 Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності арбітражного керуючого ОСОБА_1 ;
- визнати протиправним та скасувати подання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих при Міністерстві юстиції України про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого від 16 квітня 2019 року №   944 та протоколу від 16 квітня 2019 року №   81/04/19 Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності арбітражного керуючого ОСОБА_1 ;
- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 07   червня 2019 року №   1713/5 про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) від 26 лютого 2013 року №   332 видане ОСОБА_1 ;
- зобов`язати відповідача - суб`єкт владних повноважень Міністерство юстиції України в особі Департаменту з питань судової роботи та банкрутства виключити з Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) запис про анулювання свідоцтва арбітражного керуючого ОСОБА_1 від 26 лютого 2013 року №   332 - відновити дію свідоцтва.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 лютого 2020 року у задоволенні адміністративного позову Арбітражного керуючого ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих при Міністерстві юстиції України, Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про визнання протиправними дій, подання, наказу та зобов`язання вчинити дії - відмовлено повністю.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року апеляційну скаргу Арбітражного керуючого ОСОБА_1 задоволено повністю, рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 лютого 2020 року скасовано. Прийнято нову постанову, якою позовну заяву Арбітражного керуючого ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України від 07 червня 2019   року №   1713/5 про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) від 26 лютого 2013 року №   332 видане ОСОБА_1 . Зобов`язано відповідача - суб`єкта владних повноважень Міністерство юстиції України в особі Департаменту з питань судової роботи та банкрутства, вилучити з Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) запис про анулювання свідоцтва арбітражного керуючого ОСОБА_1 від 26 лютого 2013 року № 332, відновивши дію свідоцтва.
Не погоджуючись із таким судовим рішенням, Міністерством юстиції України подано касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16   вересня 2020 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Щодо оскарження рішення Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16   вересня 2020 року,  суд зазначає наступне.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують приписи статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.
Відповідно до частини першої    статті 328 КАС України    учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Згідно з частиною 4    статті 328 КАС України    підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою    статті 353 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі незгоди з ухваленими судовими рішеннями, після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть реалізувати право на їх оскарження у касаційному порядку тільки у визначених законом випадках.
Проаналізувавши матеріали касаційної скарги та оскаржувані цій справі судові рішення, суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Спірні правовідносини виникли у зв`язку з оскарженням позивачем дій щодо неврахування наданих документів під час планової виїзної перевірки його діяльності як арбітражного керуючого та скасування висновків акту; подання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) у частині застосування до позивача    дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого; наказу Міністерства юстиції України, яким анульовано свідоцтво про право на здійснення діяльності останнього.
При цьому, оскаржуваним судовим рішенням апеляційної інстанції вказаний позов задоволено з підстав відсутності у Міністерства юстиції України повноважень на прийняття наказу про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) без відповідного рішення компетентного органу про притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності.
Численна практика Верховного Суду свідчить про те, що Верховний Суд вже викладав у своїх постановах у справах №820/6626/16, №808/4426/15, № 0240/3397/18-а висновки щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі.
Виходячи з системного аналізу викладених Верховним Судом правових висновків у вказаних рішеннях Верховного Суду у поєднанні з вимогами касаційної скарги та змісту спірних правовідносин в цій справі, Суд дійшов висновку, що суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення суду першої інстанції відповідно до таких висновків Верховного Суду, а скаржник не обґрунтував необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду та застосованих судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
За приписами пункту 6 частини першої    статті 333 КАС України    суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій    статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).
За такого правового регулювання та обставин справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження. 
На підставі викладеного, керуючись статтями 328, 333 КАС України, 
у х в а л и в :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Міністерства юстиції України на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року у справі №560/3720/19 за позовом Арбітражного керуючого ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих при Міністерстві юстиції України, Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про визнання протиправними дій, подання, наказу та зобов`язання вчинити дії.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                                       В.  Е.  Мацедонська                                                                                                                                                                                                                                  
Судді                                                                                                                                      Н.А. Данилевич                                                                                                                                                                                                                                
                                                                                                                                                       Н.В. Шевцова