22-ц/804/3110/20 
                                                                                237/3827/19 

П О С Т А Н О В А
Іменем України

Єдиний унікальний номер 237/3827/19
Номер провадження 22-ц/804/3110/20
          25 листопада 2020 року                                                                          місто Маріуполь 
Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
         головуючого судді Лопатіної М.Ю.
         суддів – Биліни Т.І., Мироненко І.П.,
         за участю секретаря Сидельнікової А.В., 
         сторони:
позивач – ОСОБА_1 
відповідач – ОСОБА_2 

розглянув у відкритому  судовому засіданні у місті Маріуполі Донецької області апеляційну скаргу  ОСОБА_2 на рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 21 липня 2020 року,  ухвалене у складі судді Ліпчанського С.М. у справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння,- 
          
   В С Т А Н О В И В:
             1.Описова частина.
            Короткий зміст позовних вимог.
У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що за життя її батько ОСОБА_4 склав заповіт, згідно якого все належне йому  майно заповів їй. З огляду на те, що був втрачений правовстановлюючий документ на трактор, який належав спадкодавцю ОСОБА_4 , за нею у порядку спадкування за законом у  судовому порядку  рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 12 листопада 2018 року було визнано право власності на даний транспортний засіб -  трактор марки МТЗ-80Л, заводський номер НОМЕР_1 , рік випуску 1994, номерний знак НОМЕР_2 . Приймаючи до уваги те, що дане майно  незаконно перебуває у користуванні  відповідача, який на її вимогу повернути його не бажає, просила витребувати трактор у ОСОБА_2 на її користь. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції. 
Рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 21 липня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Витребувано з незаконного чужого володіння ОСОБА_2 транспортний засіб, а саме – трактор колісний, реєстраційний номер НОМЕР_3 , марка МТЗ-80Л, рік випуску 1994, заводський № НОМЕР_4 , двигун № НОМЕР_5 . Розподілено судові витрати та стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.
Рішення суду першої  інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1   надала суду достатньо належних та допустимих доказів, що підтверджують її право власності на вищевказаний трактор транспортний засіб та незаконне володіння ним ОСОБА_2 .
Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги та позиція інших учасників справи. 
Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати, та постановити нове, яким  в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначив, що місцевий суд при ухваленні рішення не встановив всіх обставин справи, безпідставно не прийняв до уваги, доводи викладені ним у відзиві на позовну заяву. Крім того, він не був належним чином повідомлений про дату, час  і місце розгляду справи.

У відзиві на апеляційну скаргу  позивачка, посилаючись на відповідність оскарженого судового рішення  вимогам законності та обґрунтованості, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення. 

Відповідач та його представник  – адвокат Кравченко В.В.  в судовому засіданні апеляційного суду підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Позивачка та її представник – адвокат  Литвиненко Н.В. в судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили її залишити без задоволення.

2.Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду та її нормативно-правове обґрунтування.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.
Оскаржене судове рішення в повній мірі не відповідає таким  вимогам закону.

Фактичні обставини справи.
Встановлено, що ОСОБА_1 є власником трактору марки МТЗ-80Л, заводський номер НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_5 , рік випуску 1994, номерний знак НОМЕР_2 , який вона отримала в порядку спадкування після  смерті батька ОСОБА_4 , що підтверджується  рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 12 листопада 2018 року та  свідоцтвом про реєстрацію машини серії НОМЕР_6 (а.с.6, 10).
Згідно претензії від 07 червня 2019 року про витребування майна з чужого незаконного володіння, ОСОБА_1 звернулась до ОСОБА_2 з проханням в 5-ти денний строк з дня отримання претензії повернути належне їй на праві приватної власності рухоме майно – трактор марки МТЗ-80Л, заводський номер НОМЕР_1 , рік випуску 1994.  Дана претензія отримана  відповідачем 15 червня 2019 року (а.с.7-8). 

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Для захисту права суду необхідно встановити факт його порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до статей 317 і 319 ЦК України саме власнику належить право володіти, користуватись та розпоряджатися своїм майном за власною волею.
За положеннями статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Віндикація застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи шляхом подання віндикаційного позову.
Майно може бути повернуте за позовом власника про його витребування на підставі статті 387 ЦК України, якщо позивач надасть докази, що підтверджують наявність обставин, зазначених в цій статті, а саме підтвердження права власності позивача на витребуване майно, факт вибуття майна з його володіння поза його волею, наявність майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном.
Згідно частини третьої статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів інших осіб.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 12 ЦПК України).
Статтею 76 ЦПК України  передбачено, що доказами є будь-які  дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно вимог ч.ч.1-3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Встановивши фактичні обставини справи на підставі доказів, яким надано належну оцінку, зокрема те, що спірний трактор знаходиться у незаконному володінні відповідача,  що  обмежує права ОСОБА_1 , як власника даного транспортного засобу щодо володіння, користування і розпорядження ним, суд першої інстанції  дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1   про витребування даного майна з  незаконного володіння відповідача.
При цьому доводи відповідача відносно наявності усної домовленості між ним та спадкодавцем ОСОБА_4 щодо купівлі ним спірного транспортного засобу в обмін на обробку його земельних ділянок апеляційний суд відхиляє, з огляду на те, що на користь цих посилань відповідач не надав належних та допустимих доказів.  

Разом з тим, ухвалюючи рішення місцевий суд допустив порушення норм процесуального права, яке у відповідності до вимог пункту 3 частини третьої статті 76 ЦПК України,   є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, оскільки розглянув справу  за відсутності відповідача, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду, який  обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Так, згідно зі статтею 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.
Порядок виклику та вручення судових повісток визначено у статтях 128, 130 ЦПК України.
Частиною другою статті 128 ЦПК України передбачено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.
Згідно з частиною п`ятою вказаної статті судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.
Відповідно до частини шостої статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.
Згідно положень пункту 1 частини другої статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи у разі неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Статтею 6 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
У пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Апеляційним судом встановлено, що відомості щодо належного повідомлення ОСОБА_2 про розгляд судом першої інстанції справи у матеріалах справи відсутні, а, отже, судом першої інстанції порушено вимоги частини п`ятої статті 12 ЦПК України, відповідно до якої на суд покладені певні обов`язки зі створення для сторін змагального процесу.

Висновки за результатами розгляду апеляційної  скарги.
Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Таким чином, через порушення місцевим судом норм процесуального права рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . 

Керуючись ст. ст. 367, 374,376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2   задовольнити частково.
Рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 21 липня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення.
Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння задовольнити.
Витребувати з  незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 трактор колісний, реєстраційний номер НОМЕР_3 , марка МТЗ-80Л, рік випуску 1994, заводський № НОМЕР_4 , двигун № НОМЕР_5 . 
Стягнути з ОСОБА_2   на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн. 
Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту. 

Судді:

Повний текст постанови складено 30 листопада  2020 року.

           Суддя: