ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 року

м. Київ
справа №820/3353/18
адміністративне провадження №К/9901/65983/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді Кравчука В.М., суддів Берназюка Я.О., Стародуба О.П.

розглянув у попередньому судовому засіданні адміністративну справу 
за касаційною скаргою ОСОБА_1 
на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2018 року (колегія у складі суддів Лях О.П., Старосуда М.І., Яковенка М.М.)
у справі № 820/3353/18
за позовом ОСОБА_1 
до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова
про перерахунок пенсії.

І. РУХ СПРАВИ

1.          03.05.2018 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, у якому просив:
- визнати неправомірним рішення відповідача від 20.04.2018 про відмову в проведенні перерахунку пенсії на підставі довідки прокуратури Харківської області 10.04.2018 № 18-162 про заробітну плату станом на 14.06.2012;
- зобов`язати Шевченківське об`єднане управління Пенсійного Фонду України м. Харкова з 17.04.2018 перерахувати призначену пенсії за вислугу років згідно зі ст. 50-1 Закону України від 05.11.1991 №1789-ХІІ «Про прокуратуру» (у редакції від 23.12.2010), на підставі довідки прокуратури Харківської області від 10.04.2018 №18-162 про заробітну плату в розмірі 90 % від суми вказаної заробітної плати без обмеження максимального розміру та виплатити різницю пенсії з урахуванням отриманих сум, починаючи з 14.06.2012.
2.          Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.07.2018 (суддя Мельников Р.В. ) позов задоволено.
3.          Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.10.2018 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.07.2018 скасовано, ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову. 
4.          16.11.2018 ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.10.2018 та залишити в силі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.07.2018.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

5.          Суди встановили, що ОСОБА_1 з 14.12.2007 отримує пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України від 05.11.1991 № 1789-ХІІ «Про прокуратуру».
6.          17.04.2018 позивач звернувся до Пенсійного фонду для перерахунку пенсії згідно з довідки прокуратури Харківської області від 10.04.2018 №18-162.
7.          20.04.2018 комісія з розгляду спірних питань при призначенні (перерахунку) пенсій Шевченківське об`єднане управління ПФ України м. Харкова прийняла рішення про відмову у перерахунку пенсії, покликаючись на відсутність на час звернення ОСОБА_1 нормативно-правового акту, яким визначено умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури. 
8.          Позивач вважає таке рішення відповідача протиправним, що стало підставою для звернення його до суду з цим позовом.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

9.          В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 покликався на те, що рішення комісії Пенсійного фонду порушує принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів, оскільки порядок пенсійного забезпечення визначений ч. 1 ст. 50-1 Закону України від 05.11.1991 № 1789-ХІІ «Про прокуратуру», не втрачає чинність стосовно осіб, які набули відповідне право до прийняття нового Закон України «Про прокуратуру», зазначене право гарантується ст. 46 Конституції України.
10.          Відповідач подав заперечення на позов, яке мотивовано тим, що на момент звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії положення ч. 1 ст. 50-1 Закону України від 05.11.1991 № 1789-ХІІ «Про прокуратуру» втратили чинність, законодавство не визначало підстав для перерахунку пенсії працівникам прокуратури у зв`язку зі збільшенням розміру заробітної плати. Тому, приймаючи рішення про відмову у перерахунку пенсії Управління ПФ України діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Також відповідач зазначав, що ОСОБА_1 раніше звертався до суду у справі № 638/14809/17 для вирішення питання перерахунку пенсії з 07.09.2017 та постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.12.2017, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.03.2018, у задоволенні позову було відмовлено. 

IV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

11.          Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що пенсію позивачу було призначено до набрання чинності Законом України від 08.07.2011 № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», яким вносилися зміни до ст. 50-1 Закону України від 05.11.1991 № 1789-ХІІ «Про прокуратуру», а тому, при перерахунку пенсії застосовується норма, яка визначає розмір пенсії у відсоткам без обмеження її граничного розмірі, що діяла на момент признання пенсії. Позивач не пропустив строк на звернення до суду з цим позовом, оскільки право позивача на перерахунок пенсії відповідач не визнав у квітні 2018 року. 
12.          Ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідач не мав підстав перераховувати пенсію, оскільки Кабінет Міністрів України на момент звернення позивача до Пенсійного фонду не визначив умови та порядок перерахунку пенсії працівникам прокуратури, гарантованого ст. 50-1 Закону України від 05.11.1991 № 1789-ХІІ «Про прокуратуру».

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

13.          Позивач у касаційній скарзі виходить з того, що предметом спору є правовідносини щодо перерахунку пенсії на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури», тому скасування з 01.06.2015 порядку нарахування пенсії за спеціальним законом не впливає на можливість проведення перерахунку призначеної раніше пенсії. Вважає, що має право на перерахунок пенсії з 2012 року відповідно до норм, що визначали умови та порядок перерахунку пенсії, які діяла на момент її призначення. 
14.          У відзиві відповідач просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, мотивуючи це тим, що постанова Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 №505 не містить положень щодо перерахунку пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідної категорії прокурорсько-слідчих працівників. Позивач просить перерахувати пенсію з 17.04.2018, тому заборгованість не може утворитися з 14.06.2012. 

VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

15.          Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права та дійшов таких висновків. 
16.          На час призначення позивачу пенсії (2007 рік) ч. 17 ст. 50-1 Закону України від 05.11.1991 № 1789-XII "Про прокуратуру" (далі - Закон № 1789-ХІІ) передбачала, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховувались у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.
17.          Законом України від 08.07.2011 № 3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" внесені зміни до ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ, у зв`язку з чим змінилися порядкові номери частин цієї статті та зазначена ч. 17 стала вважатися ч. 18 без зміну тексту. 
18.          14.10.2014 Верховна Рада України прийняла новий Закон України від 14.10.2014 №  1697-VII "Про прокуратуру" (далі - Закон № 1697-VII), який у ч. 12 ст. 86 містив аналогічні ч. 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ за змістом положення щодо підстав та порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених працівникам прокуратури.
19.          Надалі, Законом України від 28.12.2014 № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" було викладено ч. 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ та ч. 12 ст. 86 Закону № 1697-VІІ у такій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України". Зазначені зміни набули чинності 01.01.2015. 
20.          15.07.2015 набув чинності Закон №1697-VII.
21.          Водночас, з 15.07.2015 втратив чинність Закон №1789-XII (крім п. 8 ч. 1 ст. 15, ч. 4 ст. 16, абз. 1 ч. 2 ст. 46-2, ст. 47, ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 50, ч. 3, 4, 6, 11 ст. 50-1, ч. 3 ст. 51-2, ст. 53 щодо класних чинів).
22.          Таким чином, на момент звернення ОСОБА_1 до Пенсійного фонду за перерахунком пенсії редакція Закону № 1697-VII передбачала, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.
23.          Відповідно до п. 13 Розділу ХІІІ "Перехідні положення" Закону №1697-VII на Кабінет Міністрів України покладено обов`язок у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити приведення нормативно-правових актів міністерств та інших відповідних центральних органів виконавчої влади України у відповідність із цим Законом. 
24.          Проте, Кабінет Міністрів України протягом 2015-2019 років не прийняв таких нормативно-правових актів. 
25.          У справі №711/6019/16-а за результатом перегляду постанови Вищого адміністративного суду України від 18.09.2017 на предмет неоднакового застосування норм матеріального права в аналогічних правовідносинах, Верховний Суд у постанові від 20.02.2018 дійшов висновку, що право на перерахунок пенсії може бути реалізовано позивачем на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку з урахуванням часу звернення до відповідного органу. За відсутності постанови Уряду щодо умов та порядку перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури (як це було передбачено ч. 18 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-XII, а потім - ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII), в пенсійного органу немає законодавчо-визначених підстав та правового механізму для їх перерахунку".
26.          Твердження ОСОБА_1 , що на момент звернення за перерахунком пенсії (квітень 2018 року) у Пенсійного фонду були наявні підстави для перерахунку йому пенсії з 2012 року, є неприйнятним, оскільки до 01.01.2015 перерахунок пенсії колишнього працівника прокуратури здійснювався лише за зверненням пенсіонера на підставі пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами (редакція ч. 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ, чинна до 01.01.2015). 
27.          Тобто, такий перерахунок пенсії залежав від активних дій пенсіонера та не здійснювався автоматично. 
28.          З 01.01.2015 умови та порядок перерахунку пенсій за вислугу років, призначених на підставі Закону № 1789-XII, не регулювалися жодним нормативно-правовим актом.
29.          Зважаючи на викладене, Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову, оскільки відмова Пенсійного фонду обумовлена відсутністю правових підстав для перерахунку позивачу пенсії. Тобто, протиправності дій (бездіяльності) відповідача у цьому випадку немає, оскільки Пенсійний фонд України є органом, який реалізує лише державну політику у соціальній сфері, яку визначає Кабінет Міністрів України.
30.          Суд зауважує, що ОСОБА_1 не позбавляється права на отримання пенсії, призначеної відповідно до Закону № 1789-XII.
31.          Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
32.          Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р (II)2019 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є не конституційним) положення ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII від 14.10.2014, зі змінами, якими було передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом міністрів України. Положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
33.          На дату виникнення спірних правовідносин, а також під час розгляду цієї справи в суді, правове регулювання було іншим. Позаяк рішення Конституційного Суду України має перспективну дію, при вирішенні цього спору суд апеляційної інстанції, з висновками яких погоджується колегія суддів, керувалися наведеними положеннями законодавства, яке тоді ще було чинним.
34.          На дату касаційного перегляду судових рішень у цій справі положення, зокрема, ч. 20 ст. 86 Закону № 1697-VII, зі змінами, уже втратили чинність. Між тим під час касаційного перегляду судових рішень суд касаційної інстанції не може перевіряти, чи правильно суди попередніх інстанцій застосували положення, зокрема, матеріального права, в редакції, яка діє на час касаційного перегляду.
35.          Зважаючи на особливості касаційного розгляду та ураховуючи, що рішення Конституційного Суду України мають лише дію "на майбутнє", за винятком питань щодо притягнення особи до кримінальної відповідальності, його Рішення від 13.12.2019 № 7-р (II)2019 не може бути враховано Судом при розгляді цієї касаційної скарги.
36.          З огляду на зазначене, при прийнятті цієї постанови суд касаційної інстанції не брав до уваги Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р (II)2019. Однак, за правилами п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України вказане рішення Конституційного Суду України може слугувати підставою для перегляду судових рішень в цій справі у зв`язку з виключними обставинами.
37.          Зазначене узгоджується з висновком щодо застосування норм права, викладеним у постанові Верховного Суду від 10.09.2020 у справі № 243/8796/16-а у подібних правовідносинах. Підстав для відступу від таких висновків у цій справі немає. 
38.          Відповідно до ст. 343 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
39.          За вказаних обставин, Верховний Суд дійшов висновку, що доводи касаційної скарги є необґрунтованими, а підстави для скасування постанови суду апеляційної інстанції відсутні.
40.          З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 341, 343, 356 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

1.          Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2.          Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 
 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                              В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                              Я.О. Берназюк 

Суддя                                                                                                              О.П. Стародуб