Постанова 
Іменем України 
 
02 грудня 2020 року
м. Київ
 
справа № 608/1175/14-ц
провадження № 61-6390св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),
суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., 
 
учасники справи:
заявник - ОСОБА_1 ,
представник заявника - ОСОБА_2 ,
особа дії чи бездіяльність якої оскаржується - головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Чортківського районного управління юстиції у Тернопільській області Бураковський Роман Євгенович,
заінтересована особа - ОСОБА_3 ,
представник заінтересованої особи -  ОСОБА_4 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чортківського районного суду Тернопільської області у складі судді Яковець Н. В. від 10 грудня                   2018 року та постанову Тернопільського апеляційного суду у складі колегії суддів: Ходоровського М. В., Гірського Б. О., Ткач О. І. від                        07 лютого 2019 року,
ВСТАНОВИВ:
1. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на рішення головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Чортківського районного управління юстиції у Тернопільській області (далі - ВДВС Чортківського РУЮ у Тернопільській області) Бураковського Р. Є., заінтересована особа - ОСОБА_3 .  
Скарга мотивована тим, що 17 березня 2015 року Чортківський районний  суд Тернопільської області видав виконавчий лист № 608/1175/14-ц на ім`я ОСОБА_3 про стягнення безпідставно набутих коштів з                        ОСОБА_1 за рішенням суду, яке набрало законної сили 24 лютого                 2015 року. 24 березня 2015 року головний державний виконавець ВДВС Чортківського РУЮ у Тернопільській області Бураковський Р. Є. прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом  № 608/1175/14-ц. Вказана постанова та інші похідні від неї постанови є незаконними та такими, що не підлягають виконанню, тому що винесені з порушенням статей 18, 19, 56 Закону України                     «Про виконавче провадження», оскільки не були направлені їй за місцем проживання, а направлялись за адресою, де вона не проживає. Заяви, які написані від імені ОСОБА_3 та на підставі яких було відкрите виконавче провадження, не містять особистого підпису останньої.
Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просила поновити строк звернення до суду з указаною скаргою; визнати неправомірними рішення головного державного виконавця ВДВС Чортківського РУЮ у Тернопільській областіБураковського Р. Є., а саме: постанову про відкриття виконавчого провадження від 24 березня 2015 року; постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від                   16 квітня 2015 року; постанову про призначення експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 12 січня 2016 року; акт та постанову від 08 лютого                2017 року про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу; постанову від 20 березня 2017 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника; постанову від 20 березня 2017 року про стягнення виконавчого збору; постанову від 20 березня 2017 року про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження та зобов`язати головного державного виконавця ОСОБА_5 усунути порушення закону та стягнути судові витрати.
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Чортківського районного суду Тернопільської області від                      10 грудня 2018 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.
Судове рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що доводи заявника про неналежне повідомлення її виконавцем про відкриття виконавчого провадження та вчинення з її майном виконавчих дій та порушення виконавцем меж повноважень під час відкриття виконавчого провадження є безпідставними та необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Тернопільського апеляційного суду від 07 лютого 2019 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишено без задоволення, ухвалу Чортківського районного суду від 10 грудня                   2018 року залишено без змін.
Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону, обставини справи встановлені повно, а доводи апеляційної скарги не підтверджені належними та допустимими доказами і не спростовують висновків суду першої інстанції.
Узагальнені доводи вимог касаційної скарги
У березні 2019 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не надали належної правової оцінки доводам заявника про те, що постанови, які прийняв державний виконавець в межах ВП № 46996145 не надсилались на адресу місця проживання  боржника ОСОБА_1 і остання їх не отримувала, тому оскаржувані постанови державного виконавця винесені з порушенням вимог статей 18, 19, 56 Закону України «Про виконавче провадження», є протиправними та підлягають скасуванню. 
Узагальнені доводи відзиву на касаційну скаргу
У вересні 2019 року до Верховного Суду надійшов відзив представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на касаційну скаргу, у якому, посилаючись на безпідставність доводів касаційної скарги та законність і обґрунтованість ухвалених у справі судових рішень, просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення судів попередніх  залишити без змін.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від                     30 липня 2019 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 608/1175/14-ц з Чортківського районного суду Тернопільської області.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від                             13 листопада 2020 року вказану справу призначено до судового розгляду. 
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Суд установив, що рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 10 лютого 2015 року у справі № 608/1175/14-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 3200,00 дол. США, що еквівалентно 798 720,00 грн, та 1 660,00 грн і                 1 994,00 грн судового збору.
На виконання цього судового рішення, 17 березня 2015 року Чортківський районний суд видав виконавчий лист № 608/1175/14-ц.
24 березня 2015 року головний державний виконавець ВДВС Чортківського РУЮ у Тернопільській області Бураковський І. З. прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 608/1175/14-ц.
16 квітня 2015 року головний державний виконавець ВДВС Чортківського РУЮ у Тернопільській області Бураковський І. З. прийняв постанову про накладення арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення.
25 серпня 2015 року державний виконавець Бураковський Р. Є. здійснив в присутності ОСОБА_1 опис й арешт майна, а саме, квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 41,1 кв. м, та склав відповідний акт, з яким ОСОБА_1 була ознайомлена. 
Згідно акту від 01 лютого 2016 року державний виконавець  Бураковський Р. Є. здійснив вихід за місцем проживання боржника, а саме, за адресою: АДРЕСА_1 та в присутності                 ОСОБА_1 сфотографував вказану квартири для подальшої її оцінки та передачі на реалізацію.
30 березня 2016 року за вих. № 1426/02-35 надіслано ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_1 копію висновку про незалежну оцінку її майна.
Із постанови державного виконавця Чортківського МВ ДВС ГТУЮ у Тернопільській області Бураковського Р. Є. від 08 лютого 2017 року вбачається, що згідно протоколів проведення електронних торгів                   № 181317 від 06 липня 2016 року, № 205540 від 19 жовтня 2016 року,              № 218380 від 10 грудня 2016 року торги з реалізації нерухомого майна не відбулися у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів, а тому вирішено передати стягувачу ОСОБА_3 квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить боржнику                   ОСОБА_1 .
Актом про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від                   08 лютого 2017 року передано стягувачу ОСОБА_3 квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить боржнику ОСОБА_1 .
Рішенням Чортківського районного суду від 05 жовтня 2018 року зобов`язано ОСОБА_1 усунути ОСОБА_3 перешкоди в користуванні майном - однокімнатною квартирою АДРЕСА_2 шляхом виселення. 
2.Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня                2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
 
Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
За таких обставин розгляд касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Чортківського районного суду Тернопільської області від 10 грудня                   2018 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від                        07 лютого 2019 року здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року                       № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів                     (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України «Про виконавче провадження».
Державний виконавець здійснює примусове виконання, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та  на інших  підставах, визначених законом або міжнародним договором України (пункт 1 частини першої статті 3 Закону України               «Про виконавче провадження»).
Згідно із частиною другою статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.
Пунктом 1 частиною першою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Частиною першою та п'ятою статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження  доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі.                    У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.
Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.
Виконавець або уповноважена ним особа може особисто вручити документи виконавчого провадження сторонам, іншим учасникам виконавчого провадження, також адміністрації підприємства, установи, організації, фізичній особі - підприємцю під розписку.
 
Установивши, що виконавче провадження розпочато та виконано за заявою стягувача за місцем знаходження майна боржника; наявні повідомлення та довідки про надсилання ОСОБА_1 державним виконавцем виконавчих документів протягом 2016-2018 років;                                 ОСОБА_1 відомо про рішення судів про стягнення з неї боргу у сумі              798 200 грн на користь ОСОБА_3 та стягнення з її пенсії по 300 грн щомісячно в рахунок погашення боргу, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про безпідставність доводів заявника про неналежне повідомлення її державним виконавцем про відкриття виконавчого провадження та вчинення з її майном виконавчих дій та порушення виконавцем меж повноважень під час відкриття виконавчого провадження, оскільки останній діяв в межах наданих йому повноважень відповідно до вимог законодавства.
У той же час, Верховний Суд не погоджується з судовими рішеннями судів попередніх інстанцій в частині вирішення скарги про визнання неправомірними постанов державного виконавця від 20 березня                    2017 року про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.
Так, розділом VІІ ЦПК України у редакції Закону від 03 жовтня 2017 року                       № 2147-VIII, чинній на час розгляду скарги в судах першої й апеляційної інстанцій, врегульовано питання щодо судового контролю за виконанням судових рішень. Зокрема, згідно із частиною першою                 статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу                            (частина перша статті 451 ЦПК України).
Згідно із частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
За змістом пункту 5 частини першої статті 3 Закону України                                  «Про виконавче провадження» постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами.
Тобто примусовому виконанню підлягають не  лише виконавчі документи, видані судами в передбачених законом випадках на виконання судових рішень,  але й постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу.
За змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону України                            «Про виконавче провадження» постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.
Відповідно до частини першої статті 74 зазначеного Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Частиною другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.
Отже, Законом України «Про виконавче провадження» установлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, стягнення штрафів, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.
Отже, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.
Такий правовий висновок сформувала Велика Палата Верховного Суду у постановах від 06 червня 2018 року у справах № 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18) та № 921/16/14-г/15 (провадження                        № 12-93гс18), від 20 вересня 2018 року у справі № 821/872/17 (провадження № 11-734апп18), від 17 жовтня 2018 року у справі                         № 826/5195/17 (провадження № 11-801апп18), від 16 січня 2019 року у справі № 279/3458/17-ц (провадження № 14-543цс18), від 21 серпня  2019 року у справі № 1915/1868/2012 (провадження № 14-353цс19),                    від 09 жовтня 2019 року у справі № 758/201/17 (провадження                          № 14-468цс19), від 18 грудня 2019 року у справі №344/21436/18 (провадження № 14-596цс19), від 23 червня 2020 року у справі                             № 705/1804/13-ц (провадження № 14-566цс19).
З огляду на вказане  скарга про визнання протиправними постанов державного виконавця ВДВС Чортківського РУЮ у Тернопільській області Бураковського Р. Є. від 20 березня 2017 року про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинна розглядатися в порядку адміністративного судочинства, оскільки такі постанови стосуються стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, накладених державним виконавцем.
Указане залишилося поза увагою судів, які, не дослідивши питання юрисдикційності спору, помилково розглянули справу в цій частині в порядку цивільного судочинства, чим порушили норми процесуального права.
У частинах першій і другій статті 414 ЦПК України передбачено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково із закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 і 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19?22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів касаційної скарги.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
При цьому суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ (частина перша статті 256 ЦПК України).
З огляду на вказане колегія суддів вважає за необхідне закрити провадження у справі в частині вирішення скарги про визнання протиправними постанов державного виконавця ВДВС Чортківського РУЮ у Тернопільській області Бураковського Р. Є. від 20 березня                    2017 року про стягнення виконавчого збору та від 20 березня 2017 року про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, оскільки оскарження таких постанов не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства. При цьому заявнику слід роз`яснити його право на судовий захист у порядку адміністративного судочинства. 
Керуючись статтями 255, 256, 400, 410, 414, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Чортківського районного суду Тернопільської області від                       10 грудня 2018 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від                        07 лютого 2019 року в частині вирішення скарги ОСОБА_1 про визнання протиправними постанови державного виконавця Чортківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Бураковського Романа Євгеновича від 20 березня 2017 року про стягнення виконавчого збору та постанови від 20 березня 2017 року про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження скасувати.
Провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання протиправними постанови державного виконавця Чортківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Бураковського Романа Євгеновича від 20 березня 2017 року про стягнення виконавчого збору та постанови від 20 березня 2017 року про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження закрити.
Роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд справи в цій частині віднесено до юрисдикції адміністративного суду та протягом десяти днів з дня отримання копії судового рішення, вона може звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
В іншій частині ухвалу Чортківського районного суду Тернопільської області від 10 грудня 2018 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від  07 лютого 2019 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий	М. Є. Червинська	
Судді:	С. Ю. Бурлаков	
 	А. Ю. Зайцев	
 	Є. В. Коротенко	
 	В. М. Коротун