Ухвала
Іменем України
      
19 листопада 2020 року
м. Київ
 
справа № 667/2549/23-ц
провадження № 61-16171ск20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Ігнатенка В. М., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвали Херсонського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року, від 28 серпня 2019 року та від 17 січня 2020 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 10 червня 2013 року позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» (далі - ПАТ КБ «Надра») до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором у розмірі 35 812,51 доларів США, що еквівалентно 286 249,40 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 10 червня 2013 року у даній справі.
Суд апеляційної інстанції виходив з того, що заявником не усунуто у встановлений судом строк недоліки апеляційної скарги, зазначені в ухвалі суду від 11 липня 2019 року, зокрема, щодо наведення поважних підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.
Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 28 серпня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 10 червня 2013 року на підставі пункту 3 частини першої статті 358 Цивільного процесуального кодексу України             (далі - ЦПК України) у зв`язку з тим, що є вже ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї ж особи на це саме судове рішення.
Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 17 січня 2020 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 10 червня 2013 року на підставі пункту 3 частини першої статті 358 Цивільного процесуального кодексу України             (далі - ЦПК України) у зв`язку з тим, що є вже ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційними скаргами цієї ж особи на це саме судове рішення.
30 жовтня 2020 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулися до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просять скасувати ухвали Херсонського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року, від 28 серпня 2019 року та від 17 січня 2020 року про відмову у відкритті апеляційного провадження, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права, та поновити строк на апеляційне оскарження рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 10 червня 2013 року.
Заявники посилаються на те, що оскаржувані ухвали підлягають скасуванню, оскільки відмови у відкритті апеляційного провадження порушують їх конституційні права. Суд апеляційної інстанції не звернув уваги на істотні порушення, допущенні судом першої інстанції при ухваленні рішення про задоволення позову ПАТ КБ «Надра».
Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов наступного висновку. 
Відповідно до вимог частини третьої статті 394 ЦПК Українинезалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.
Враховуючи викладене та виходячи з того, що касаційна скарга ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвали Херсонського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року та від 28 серпня 2019 року подана після спливу більше ніж одного року з дня складення повного їх тексту і заявниками не зазначено виключних випадків, передбачених частиною третьою статті 394 ЦПК України, для поновлення строку на касаційне оскарження, у відкритті касаційного провадження у цій частині слід відмовити.
Водночас у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 17 січня 2020 року необхідно відмовити з наступних підстав.
У відповідності до пункту 3 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення апеляційної скарги цієї самої особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1  неодноразово зверталася до суду апеляційної інстанції з апеляційними скаргами на рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 10 червня 2013 року.
Ухвалами Херсонського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року та від 28 серпня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 10 червня 2013 року.
28 грудня 2019 року ОСОБА_1 знову подала апеляційну скаргу на те ж саме судове рішення.
Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Враховуючи наявність ухвал Херсонського апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 10 червня 2013 року, суд апеляційної інстанції, правильно застосувавши положення пункту 3 частини першої статті 358 ЦПК України,дійшов обґрунтованого висновку щодо наслідків розгляду неодноразово поданої ОСОБА_1 апеляційної скарги на одне й те саме судове рішення.
Щодо питання доступу до суду Європейський суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності заяви № 6778/05 «МПП «Голуб» проти України» від 18 жовтня 2005 року зазначив, що процедурні гарантії, закріплені статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантують кожному право подання скарги щодо його прав та обов`язків цивільного характеру до суду чи органу правосуддя. Таким чином, втілюється право на звернення до суду, одним із аспектів якого є право доступу, тобто право розпочати провадження у судах з цивільних питань (справа «Ґолдер проти Сполученого Королівства», рішення від 21 лютого 1975 року). Суд наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або такою мірою, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження не будуть сумісними з пунктом 1 статті 6 цієї Конвенції, якщо вони не мають легітимної мети та не є пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення від 19 грудня 1997 року у справі «Бруала Гомес де ла Торре проти Іспанії»).
 
Посилання у касаційній скарзі на те, що апеляційний суд обмежив право ОСОБА_1 на судовий захист є необґрунтованими, оскільки суд апеляційної інстанції діяв відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства України, в межах наданих йому повноважень. Неодноразове оскарження ОСОБА_1 одного і того ж рішення в апеляційному порядку з одних і тих же підстав свідчить про зловживання нею процесуальними правами.
Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди заявників з рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 10 червня 2013 року, яке у даному випадку не може бути предметом касаційного перегляду.
За правилами частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвали Херсонськогоапеляційного суду від 17 січня 2020 року слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування судом апеляційної інстанції норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.
Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість ухвали Херсонського апеляційного суду від 17 січня 2020 року не впливають.
Керуючись частинами третьою, четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвали Херсонського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року, від 28 серпня 2019 року та від 17 січня 2020 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                         В. О. Кузнєцов
 
                                                                                                                   В. С. Жданова
 
                                                                                                                   В. М. Ігнатенко