ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/10108/16                                                Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Добрянська Я.І.                                                                                                                                                               Суддя-доповідач Шурко О.І.                                          
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  30 листопада 2020 року                                                                                      м. Київ
                  
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                               Шурка О.І.,
суддів                                        Василенка Я.М., Оксененка О.М.,
при секретарі                               Коцюбі Т.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України  про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, в якому просив суд:
1. Визнати відмову Міністерства внутрішніх справ України у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги як інваліду війни 3 групи незаконною.
2. Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України здійснити ОСОБА_1 нарахування одноразової грошової допомоги у розмірі, чинному на день звернення до суду, 150-кратного прожиткового мінімуму як інваліду війни 3 групи, настання інвалідності спричинене захистом Батьківщини, провести її негайну виплату, відшкодувавши йому судові витрати повністю.
Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 квітня 2017 року позов задоволено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, Міністерство внутрішніх справ України  подало апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення в повному обсязі та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2017 року апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України - задоволено повністю. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 квітня 2017 року - скасовано. Ухвалено нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії - відмовлено повністю.
Постановою Верховного Суду від 14 вересня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2017 року скасовано. Справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії направлено на новий розгляд до Шостого апеляційного адміністративного суду.
Суд касаційної інстанції, скасовуючи постанову апеляційного суду, зазначив, що зважаючи на те, що ОСОБА_1 із заявою про отримання одноразової грошової допомоги звернувся до Міністерства внутрішніх справ України і відповідачем було прийнято рішення про відмову у призначенні такої допомоги, тобто відповідачем - суб`єктом владних повноважень прийнято рішення, яке, на думку позивача, порушує його права та інтереси, в силу приписів      Кодексу адміністративного судочинства України позивач має право на його оскарження у судовому порядку, а суд має перевірити чи прийнято воно: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку, що судом апеляційної інстанції зроблено не було.
Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши під час нового апеляційного перегляду законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, беручи до уваги наслідки касаційного провадження, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає про наступне.
Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом війни ІІІ групи інвалідності, настання якої спричинене захистом Батьківщини згідно із довідкою МОЗ України до акту огляду медико-соціальною експертною комісією АВ № 0198276 від 26.01.2016 року (а.с.6).
Інвалідність призначена довічно через захворювання, пов`язані із захистом Батьківщини під час служби в органах внутрішніх справ і виконання бойових та спеціальних завдань в зоні проведення АТО на посадах начальника штабу та т.в.о. командира добровольчого батальйону міліції спецпризначення «Золоті ворота» ГУ МВС України в місті Києві в період з 19.08.2014 р. по 06.11.2015 року.
Внаслідок отриманих хвороб позивач став непридатним до військової служби в мирний час та обмежено придатний у воєнний час, що підтверджується      постановою ВЛК ГУ МВС України в місті Києві від 17.11.2015 р. № 73/15 (а.с.7).
28.01.2016 року ОСОБА_1 звернувся із відповідною заявою до Міністра МВС України щодо отримання одноразової грошової допомоги (а.с.8).
Листом № 15/2-с-170 від 29.02.2016 МВС України відмовлено ОСОБА_1 в отриманні одноразової грошової допомоги, як інваліду війни, у зв`язку з тим, що інвалідність позивача настала від захворювання, внаслідок захисту Батьківщини, а зазначене формулювання не підпадає під виплату вказаної допомоги (а.с.9-10).
Не погоджуючись з вищезазначеною відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.
Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги, яке виникло 26.01.2016, відповідно до довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення останньому інвалідності ІІІ групи, настання якої спричинене захистом Батьківщини.
Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.
Правовий статус ветеранів війни, створення належних умов для їх життєзабезпечення, формування в суспільстві шанобливого ставлення до них регламентовано Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII (далі по тексту - Закон № 3551-XII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до п.1 абз. 2            ст. 7      Закону № 3551-XII до інвалідів війни належать інваліди з числа: військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами.
Пунктом 12 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого             постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 р. № 302, зокрема зазначено, що посвідчення інвалідам видаються органами праці та соціального захисту населення на підставі довідки медично-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності.
Визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм та каліцтва у військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на збори, і колишніх військовослужбовців здійснюється згідно із наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2008 р. № 402, яким затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України      (далі по тексту - Положення № 402) та покладено на військово-лікарські експертизи.
Згідно із п. 21.5 Положення № 402 постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях: 
а) «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії і флоту у роки Громадянської війни, Великої Вітчизняної війни та війни з Японією (Другої світової війни), участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни (Другої світової війни), а також при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольота) або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань. 
б) «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане (крім випадків протиправного діяння), у разі фактичного виконання службових обов`язків під час проходження військової служби в частинах, які не входили до складу діючої армії. 
При ураженнях, зумовлених дією ДІВ, КРП, джерел ЕМП, ЛВ, мікроорганізмів I - II груп патогенності, а також токсичних речовин, які виникають у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби, приймається постанова - «Травма (зазначити фактор), ТАК, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби».
Враховуючи вищезазначені правові положення, позивач є інвалідом ІІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ в зоні проведення АТО і на нього розповсюджуються вимоги Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року      № 2011-XII (далі по тексту - Закон № 2011-XII).
Відповідно до ст. 12 Закону № 2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. 
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Відповідно до пп. 2 п. 1 ст. 3 Закону № 2011-XII військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 р. № 850 (надалі - Порядок № 850).
Відповідно до пп. 2 п. 3 вказаного Порядку грошова допомога призначається і виплачується у разі:      установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.
Вказані положення кореспондують із пп. 1 п. 6 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975 (далі - Порядок № 975). 
Відповідно до п. 3 названого Порядку у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є      дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Так, з висновків ВЛК ГУ МВС України у м. Києві вбачається, що обидві причини захворювання позивача нерозривно пов`язані між собою, тому зазначення в акті МСЕК про зв`язок захворювання позивача із захистом Батьківщини при виконанні обов`язків військової служби не може бути перешкодою для виплати йому одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку № 850 та Порядку № 975.
Між тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що ОСОБА_1 порушено порядок звернення за одноразовою грошовою допомогою, виходячи з наступного.
Правовими положеннями п. 7 Порядку № 850 передбачено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов;   довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).
До заяви додаються копії:   довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;   документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).
Як вже зазначалось, вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, 28.01.2016 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про отримання одноразової грошової допомоги до Міністра МВС України (а.с.8).
Разом з тим, ОСОБА_1 проходив службу в Головному управлінні МВС України в місті Києві.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що позивачем було порушено порядок звернення із заявою про отримання одноразової грошової допомоги, як це передбачено п.7 Порядку № 850.
Колегія суддів зауважує, що ОСОБА_1 , звернувшись із заявою про отримання одноразової грошової допомоги до Міністерства внутрішніх справ України, отримав рішення про відмову у призначенні такої допомоги, тобто відповідачем - суб`єктом владних повноважень було прийнято рішення по суті заяви, а саме відмовлено в її задоволенні у зв`язку з тим, що інвалідність позивача настала від захворювання, внаслідок захисту Батьківщини, а зазначене формулювання не підпадає під виплату вказаної допомоги.
Зважаючи на те, що Міністерство внутрішніх справ України є неналежним органом для розгляду вказаної заяви по суті, колегія суддів приходить до висновку про визнання відмови Міністерства внутрішніх справ України у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги як інваліду війни 3 групи      протиправною.
На підставі вищенаведеного, колегія судів приходить висновку, що суд першої інстанції не повністю встановив обставини справи та ухвалив рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права, висновки суду першої інстанції спростовуються доводами апелянта, у зв`язку з чим наявні підстави для його скасування.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального і процесуального права, призвело до помилкового вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нову постанову, якою позов задовольнити частково.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, –       

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України – задовольнити частково.
Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 квітня 2017 року – скасувати, прийняти нове, яким позов задовольнити частково.
Визнати відмову Міністерства внутрішніх справ України у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги як інваліду війни 3 групи      протиправною.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя:                                                                      Шурко О.І.

Судді:                                                                                          Василенко Я.М.

                                                                                                              Оксененко О.М.