ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

14 грудня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/6518/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача:  Шальєвої В.А.
суддів:                           Білак С.В., Олефіренко Н.А.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Гришина Станіслава Володимировича на рішення  Запорізького окружного адміністративного суду від 01.10.2020 р. (суддя Стрельнікова Н.В.) в справі  № 280/6518/20 за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога Олександра Сергійовича, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Акціонерне товариство «Сбербанк», про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога Олександра Сергійовича про визнання протиправною бездіяльності щодо неповернення виконавчого документу у виконавчому провадженні № 62766199 стягувачу без виконання, зобов`язання повернути стягувачу виконавчий документ у виконавчому провадженні № 62766199 на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 закону України «Про виконавче провадження».
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 01.10.2020 р. в задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати рішення з підстав невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що у житловому будинку, на який звернуто стягнення, проживає та зареєстрована неповнолітня дитина, а приватний виконавець не має відповідного дозволу органу опіки та піклування на реалізацію нерухомого майна, в якому проживає така особа.  
На думку апелянта, судом першої інстанції враховано неналежні докази, які не спростовують факт проживання неповнолітньої особи у будинку.
Також вказує, що виконавцем не проводилася перевірка наявності у боржника іншого майна.
Судом першої інстанції безпідставно не застосовано частину 4 статті 78 КАС України, оскільки є судові рішення, які набрали законної сили, якими встановлено наявність підстав для повернення виконавчого документу стягувачу.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.
Справа судом розглянута  без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
Перевіривши  законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області  Сколибога О.С. від 07.08.2020 відкрито виконавче провадження ВП №62766199  на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської О.В.  №6320 від 12.08.2014 про звернення стягнення на:
- житловий будинок літ Н, загальною площею 976,6 кв.м., жилою площею 303,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1  на праві власності згідно із свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, серія та номер: НОМЕР_1 , виданим 30.11.2010  Управлінням житлового господарства Запорізької міської ради, який розташований на земельній ділянці (кадастровий номер: 2310100000:04:041:0471) площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка знаходиться у комунальній власності, що підтверджується витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-2300188712013 від 31.05.2013. Цільове призначення зазначеної земельної ділянки  для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських  будівель і споруд (присадибна ділянка);
-земельну ділянку (кадастровий номер 2310100000:04:041:0062), площею 0,0748 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на праві власності згідно з державним актом про право власності на земельну ділянку серії ЯГ №700985, виданим 22.08.2007 Запорізьким міським управлінням земельних ресурсів. Цільове призначення зазначеної земельної ділянки  - для будівництва та обслуговування  житлового будинку, господарських будівель, споруд (присадибна ділянка);
-зазначене нерухоме майно передане в іпотеку  ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» за іпотечним договором від 03.07.2013, який посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Горбашко М.В. та зареєстровано в реєстрі за №810, укладеним між ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії» та ОСОБА_1 в якості забезпечення виконання зобов`язань за договором про відкриття кредитної лінії №14-Н/13/08/КЛ-КБ із змінами та доповненнями 03.07.2013,  укладеним між ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії» та Товариством з обмеженою відповідальністю «БК «Архіград-Буд» (…).
Боржником у вказаному виконавчому провадженні є   ОСОБА_1 , стягувач - Акціонерне товариство «СБЕРБАНК».
31.08.2020 представником позивача (адвокатом) направлено на адресу приватного виконавця Сколибога О.С. заяву про повернення виконавчого документу без виконання. Заява мотивована тим, що виконавцем не враховано, що у будинку за адресою: АДРЕСА_1 ,  зареєстрована неповнолітня особа- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
          Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що станом на день звернення позивача до суду (17.09.2020 р.) не сплив місячний термін, встановлений для перевірки документів за місцем знаходження майна з дня надходження заяви приватного виконавця від 31.08.2020 р.  про надання дозволу на відчуження житлового будинку, а оскільки приватним виконавцем не було отримано відповідь від служби у справах дітей щодо відмови у наданні дозволу з реалізації вищевказаного нерухомого майна,  тому не було підстав проводити перевірку за фактом наявності у боржника іншого майна, на яке можливо б було звернути стягнення. Тому суд першої інстанції вважав, що у приватного виконавця відсутні підстави для повернення виконавчого документу без виконання, а тому вимоги позивача є передчасними.
Суд визнає приведений висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що  постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області  Сколибога О.С. від 07.08.2020 р. відкрито виконавче провадження №62766199  з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської О.В.  №6320 від 12.08.2014 р. про звернення стягнення на:
- житловий будинок літ. Н, загальною площею 976,6 кв.м., жилою площею 303,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1  на праві власності  на підставі  свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , виданого 30.11.2010 р.   Управлінням житлового господарства Запорізької міської ради, який розташований на земельній ділянці (кадастровий номер 2310100000:04:041:0471) площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;
-земельну ділянку (кадастровий номер 2310100000:04:041:0062), площею 0,0748 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі  державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯГ №700985, виданого 22.08.2007 р. Запорізьким міським управлінням земельних ресурсів.
Зазначене нерухоме майно передане в іпотеку  ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» за іпотечним договором від 03.07.2013 р., укладеним між ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії» та ОСОБА_1 в якості забезпечення виконання зобов`язань за договором про відкриття кредитної лінії №14-Н/13/08/КЛ-КБ із змінами та доповненнями, внесеними договором від 03.07.2013 р., укладеним між ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії» та ТОВ «БК «Архіград-Буд», посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Горбашко М.В. та зареєстрованим в реєстрі за №810.
ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні № 62766199, Акціонерне товариство «Сбербанк» - стягувачем.
31.08.2020  р. представником ОСОБА_1 адвокатом Гришиним С.В.  направлено на адресу приватного виконавця Сколибога О.С. заяву про повернення виконавчого документу без виконання з тих підстав, що  виконавцем не враховано, що у будинку за адресою: АДРЕСА_1 ,  зареєстрована неповнолітня особа ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є  Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження»  (далі - Закон № 1404-VIII), який набрав чинності 05.10.2016 р.
Частиною 1 статті 18 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
До обов`язків виконавця належить  здійснення заходів примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини 2 статті 18).
Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначає Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02.06.2016 р. № 1403-VIII (далі – Закон № 1403-VIII).
Окремі питання організації виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню, визначає Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 р. за № 489/20802, (далі – Інструкція).
За позицією позивача, виконавець мав повернути виконавчий лист  стягувачу з підстав, передбачених пунктом другим частини першої статті 37 Закону  № 1404-VIII, оскільки у житловому будинку, на яке звернуто стягнення виконавчим документом (виконавчим написом нотаріуса) зареєстрована та проживає неповнолітня дитина.
За приписами частин другої та третьої статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 р. № 2402-ІІІ діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.
Органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.
Відповідно до пункту  28  розділу VIII Інструкції   у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 37 Закону.
Відповідно до пункту 67 Порядку провадження органами опіки та піклування, діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 р. №866, дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким має дитина надається районною, районною у мм. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за поданням служби у справах дітей після проведення зазначеною службою перевірки документів за місцем знаходження майна протягом одного місяця з дня надходження заяви на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини лише у разі гарантування збереження її права на житло і оформляється рішенням, витяг з якого надається заявникам службою у справах дітей. Для здійснення правочинів щодо нерухомого майна дитини батьки, опікуни або піклувальники подають службі у справах дітей документи, зазначені у пункті 66 цього Порядку. Служба у справах дітей розглядає протягом 10 робочих днів подані документи та з`ясовує наявність (відсутність) обставин, що можуть бути підставою для відмови у наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини.
Судом встановлено, що виконавцем в межах виконавчого провадження №62766199 направлено 10.08.2020 р. запит до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради щодо наявності зареєстрованих осіб у будинку АДРЕСА_1 .
Листом Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 19.08.2020 р. № 01-17/02/1808  повідомлено виконавця, що в цьому  будинку, в тому числі зареєстрована неповнолітня   ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У зв`язку з цим виконавцем направлено запит до відділу  державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькій області щодо отримання інформації про сімейне споріднення неповнолітньої ОСОБА_2 .
Листом від 31.08.2020 р. №3770/05.2-37 повідомлено, що за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян актового запису про народження відносно цієї особи не виявлено.
Виконавцем  31.08.2020 р. направлено  до відділу по  Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради  заяву про надання дозволу на відчуження майна, в якій поставлено питання про  проведення виїзної  перевірки факту проживання ОСОБА_2  адресою: АДРЕСА_1 , про встановлення реального місце проживання та навчання неповнолітньої, наявність іншого житла у власності/користуванні батьків неповнолітньої, а також  розгляд питання щодо надання дозволу на відчуження житлового будинку, що знаходиться на адресою: АДРЕСА_1 ,  власником якого є ОСОБА_1 . 
Актом обстеження умов проживання від 16.09.2020 р., складеним комісією у складі головного спеціаліста відділу по Дніпровському району служби  (управління) у справах дітей Запорізької міської ради; начальника відділу адміністративно-правової роботи районної адміністрації Запорізької міської ради  по Дніпровському району, приватного виконавця, затвердженого начальником відділу по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради Попсуєвим Н.О. 16.09.2020 р., встановлено, що  родина ОСОБА_3 фактично мешкає в Державі Ізраїль,  малолітня ОСОБА_2 навчається в Ізраїлі.
За приписами пункту другого частини першої статті 37 Закону  № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.
За приписами пункту дев`ятого частини першої статті 37 Закону  № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.
Таким чином, виконавцем здійснено передбачені законодавством заходи з отримання дозволу компетентного органу про надання дозволу на відчуження об`єкта нерухомого майна, в якому зареєстрована та/або проживає неповнолітня дитина.
Зважаючи на те, що на час звернення позивача з цим позовом не сплинув строк для надання чи не надання такого дозволу, виконавцем не отримана відповідь від такого компетентного органу (служби у справах дітей), суд погоджує висновок суду першої інстанції про відсутність підстав стверджувати про протиправну бездіяльність відповідача з питання повернення виконавчого документу стягувачу, адже у виконавця на час звернення позивача до суду з цим позовом  відсутні підстави для повернення виконавчого документу без виконання.
          Відповідно, є правильним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.
Доводи апелянта про врахування судом першої інстанції неналежних доказів щодо факту не проживання неповнолітньої дитини у будинку, на який звернено стягнення, суд визнає неприйнятними та зазначає, що підставою відмови у задоволенні позову судом першої інстанції зазначено неотримання виконавцем відповіді від служби у справах дітей, а не доведеність факту не проживання дитини у будинку.
Стосовно посилань апелянта на те, що виконавцем не проводилася перевірка наявності у боржника іншого майна, суд зазначає, що такі заходи не здійснювались виконавцем через неотримання відповідного дозволу служби у справах дітей.
Щодо не врахування судом першої інстанції обставин, встановлених рішенням у справі № 826/4296/18, щодо наявності підстав для повернення виконавчого документу стягувачу, суд вказує на таке.
          Частиною четвертою статті 78 КАС України  передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
          Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.02.2019 р. в справі № 826/4296/18, яке набрало законної сили 08.05.2019 р. (ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.05.2019 р.  відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргої на це рішення), встановлено, що постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 02.03.2018 ВП №44790677 виконавчий документ повернуто стягувачу відповідно до пункту 2 частини першої  статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» з тих підстав, що розпорядженням голови районної адміністрації К.К. Онода від 02.02.2018 №86 відмовлено у наданні  дозволу на примусову реалізацію нерухомого майна, право користування яким має малолітня  дитина.
           Тобто, фактичні обставини, які розглядались судом в справі № 826/4296/18, є відмінними від фактичних обставин в цій справі, тому такі обставини  не є обов`язковими для врахування судом при розгляді цієї справи.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9,   242, 243,   308, 311,  315,   316,   321,   322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд   
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Гришина Станіслава Володимировича на рішення  Запорізького окружного адміністративного суду від 01.10.2020 р. в справі  № 280/6518/20 залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01.10.2020 р. в справі  № 280/6518/20 за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога Олександра Сергійовича, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Акціонерне товариство «Сбербанк», про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.
Постанова  набирає законної сили з дати її прийняття 14.12.2020 р. та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
          Повне судове рішення складено 14.12.2020 р. 
   
             Суддя-доповідач                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко