УХВАЛА

23 жовтня 2020 року 
м. Київ
справа № 420/6111/18
адміністративне провадження № К/9901/32086/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Желєзного І.В.,
суддів: Бевзенко В.М., Стеценко С.Г., 
розглянувши в порядку письмового провадження 
касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області 
на окрему ухвалу Одеського окружного адміністративного суду у складі судді Танцюри К.О. від 08 серпня 2019 року
та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів Бойка А.В., Федусика А.Г., Шевчук О.А. від 30 жовтня 2019 року
у справі № 420/6111/18
за позовом ОСОБА_1 
до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
1. У листопаді 2018 року ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із позовом до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (далі також - відповідач, Центральне ОУ ПФУ в м. Одесі), в якому просив:
- визнати протиправними дії відповідача щодо несплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за рішенням суду у справі №522/209/16-а - за період з 18 липня 2013 року по 31 січня 2017 року, за рішенням суду у справі №522/7044/17 - за період з 13 жовтня 2016 року по 31 грудня 2017 року, за рішенням суду у справі №815/2000/18 - за період з 18 липня 2013 року по 12 жовтня 2016 року;
- зобов`язати відповідача розрахувати на час виплати і виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за рішенням суду у справі №522/209/16-а - за період з 18 липня 2013 року по 28 лютого 2017 року, за рішенням суду у справі №522/7044/17 - за період з 13 жовтня 2016 року по 31 січня 2018 року, за рішенням суду у справі №815/2000/18 - за період з 18 липня 2013 року по 12 жовтня 2016 року;
- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі      27 500,00 грн.
2. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2019 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від               20 червня 2019 року, позов задоволено частково. Визнано протиправними дії відповідача щодо несплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за рішенням суду у справі №522/209/16-а - за період з 18 липня 2013 року по 31 січня 2017 року, за рішенням суду у справі №522/7044/17 - за період з 13 жовтня 2016 року по 31 грудня 2017 року, за рішенням суду у справі № 815/2000/18 - за період з 18 липня 2013 року по 12 жовтня 2016 року. Зобов`язано відповідача розрахувати на час виплати і виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за рішенням суду у справі №522/209/16-а - за період з 18 липня 2013 року по 28 лютого 2017 року, за рішенням суду у справі №522/7044/17 - за період з 13 жовтня 2016 року по 31 січня 2018 року, за рішенням суду у справі №    815/2000/18 - за період з 18 липня 2013 року по 12 жовтня 2016 року. Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1 853,00 грн. Зобов`язано відповідача подати звіт про виконання судового рішення у місячний строк з дати набрання цим рішенням законної сили. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
3. 31 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із заявою про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень при виконанні рішення суду у порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в якій просив: 
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неподачі в строк до 22 липня 2019 року звіту до Одеського окружного адміністративного суду про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2019 року та щодо несплати в строк до 22 липня 2019 року ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати; 
- накласти штраф на ОСОБА_2 - керівника Центрального ОУ ПФУ в м. Одесі у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб 2007,00 x 20 = 40140,00 грн, в тому числі стягнути на користь ОСОБА_1 20070,00 грн та до Державного бюджету України 20070,00 грн.
4. Окремою ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2019 року, залишеною без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2019 року, заяву задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2019 року та подачі у строк до 22 липня 2019 року звіту до Одеського окружного адміністративного суду про виконання рішення суду. Доведено до відома Пенсійному фонду України про встановлені у змісті ухвали обставини для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли встановленому судом порушенню. Зобов`язано Пенсійний фонд України повідомити Одеський окружний адміністративний суд про вжиті заходи не пізніше одного місяця після надходження окремої ухвали.
5. Не погодившись із такими судовими рішеннями першої та апеляційної інстанцій,                   15 листопада 2019 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (правонаступник Центрального ОУ ПФУ в м. Одесі) направило до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати окрему ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2019 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2019 року і відмовити у задоволенні заяви про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень при виконанні рішення суду.
6. Обґрунтовуючи касаційну скаргу, представник скаржника зазначив, що 19 липня 2019 року на адресу Одеського окружного адміністративного суду направлено звіт про виконання судового рішення, тобто у встановлений постановою Одеського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2019 року строк.
7. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Саприкіної І.В., суддів: Бучик А.Ю., Кравчука В.М., від 10 січня 2020 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на окрему ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2019 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Витребувано з Одеського окружного адміністративного суду справу №420/6111/18. 
8. У зв`язку з ухваленням Вищою радою правосуддя рішення від 09 квітня 2020 року №923/0/15-20 "Про звільнення ОСОБА_3 з посади судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у зв`язку з поданням заяви про відставку" розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 10 квітня 2020 року №567/0/78-20 призначено повторний автоматизований розподіл.
9. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи №420/6111/18 між суддями від 21 квітня 2020 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Желєзний І.В., судді: Бевзенко В.М., Стеценко С.Г.
10. Дослідивши матеріали справи, касаційну скаргу, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
11. Пунктом 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України передбачено, що серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
12. Відповідно до ч. 1 ст. 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
13. У касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені в пунктах 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини 1 ст. 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
14. У касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
15. Аналіз цієї статті дає підстави вважати, що відповідно до її частини першої до касаційного суду можуть бути оскаржені саме рішення суду першої інстанції, судовий розгляд в якій закінчено (частина 3 статті 241 КАС України), після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції, прийняті за наслідками розгляду апеляційної скарги на такі рішення.
16. У частині 2 статті, яка аналізується, йдеться про право на касаційне оскарження ухвал суду першої інстанції після їх перегляду судом апеляційної інстанції.
17. Частиною 3 цієї статті зазначено перелік ухвал суду апеляційної інстанції, які можуть бути оскаржені до Верховного Суду.
18. Скаржник просить переглянути у касаційному порядку окрему ухвалу суду першої інстанції, переглянуту судом апеляційної інстанції, яка відповідно до ч. 2 ст. 328 КАС України не входять до переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені до касаційної інстанції.
19. Враховуючи вищевикладене колегія суддів зазначає, що окрема ухвала суду першої інстанції та ухвалене за результатом її перегляду судове рішення апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.
20. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в ухвалах Верховного Суду від  26 листопада 2018 року у справі № 820/3675/17, від 10 грудня 2018 року у справі №524/6964/17, від 08 січня 2019 року у справі № 820/747/18, від 14 січня 2019 року у справі № 815/7790/13-а, від 22 лютого 2019 року у справі № 183/1552/17, від               11 листопада 2019 року у справі №0240/3578/18-а, від 10 лютого 2020 року у справі №760/19613/17 та від 22 вересня 2020 року у справі №340/1939/19.
21. За вказаних обставин, колегія суддів дійшла висновку, що касаційне провадження у даній справі відкрито помилково, а тому підлягає закриттю, оскільки розгляд справи судом, який не має передбачених законом повноважень, не сумісний з обов`язками держави, визначеними у статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини.
22. Аналогічних висновків щодо процесуальної можливості закриття провадження у справах, провадження у яких відкрито помилково, дійшов Верховний Суд в ухвалах від 19 червня 2018 року у справі №826/11418/17, від 27 січня 2020 року у справі №742/1545/16-а, від 23 липня 2020 року у справах № 742/2823/16-а та №0340/1523/18.
Керуючись статтями 328, 339, 359 КАС України, Верховний Суд,
УХВАЛИВ:
Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на окрему ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2019 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 420/6111/18.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                                      І.В. Желєзний 
Судді:                                                                                                        В.М. Бевзенко 
                                                                                                                                          С.Г.  Стеценко