ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
03 листопада 2020 року           справа №200/3380/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Ястребової Л.В., суддів Блохіна А.А., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2, що діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 червня 2020 р. у справі № 200/3380/20-а (головуючий І інстанції суддя Христофоров А.Б., складене у повному обсязі 15 червня 2020 року у м.Слов`янськ Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

                                                        УСТАНОВИВ:

27 березня 2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач), в якому просив: визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії відповідних сум грошового забезпечення при проведенні з 01.01.2018 року перерахунку пенсії позивачеві, згідно ч. 4 ст.63 Закону України від 09.04.1992 за №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 за №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб"; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року позивачеві, згідно ч. 4 ст.63 Закону України від 09.04.1992 за №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 за №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", виходячи із основного розміру пенсії 83% з 02.04.2015 року відповідних сум грошового забезпечення та здійснити виплату суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2018 року однією сумою з нарахуванням компенсації втрати частини доходу. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 КАС України допустити негайне виконання постанови суду в частині виплати заборгованості по пенсії у межах суми за один місяць.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що при перерахунку пенсії позивача з 01.01.2018 року відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103, відповідачем зменшено основний розмір пенсії позивача з 83% до 70% від суми його грошового забезпечення, водночас виплата підвищення пенсії з 01.01.2018 року по 31.12.2019 року здійснювалась частинами 50% та 75% відповідно. Наголошує, що йому призначена пенсія за вислугою років у розмірі 70% від суми відповідного грошового забезпечення, а не 83% від суми грошового забезпечення з часу призначення пенсії, та вважає, що у 2018 році після проведення перерахунку пенсії основний її розмір було обчислено у розмірі 50% та 75% від грошового забезпечення. Позивач вважає, що зменшення відповідачем під час перерахунку пенсії розміру відсотка грошового забезпечення із 100% до 50% та 70% відповідно є протиправним, оскільки зміна розміру пенсії зі 100% до 50% та 75% суми грошового забезпечення відповідно до положень ч. 2 ст. 13 Закону № 2262-ХІІ відбулася після призначення йому пенсії, що суперечить ч. 1 ст. 58 Конституції України. Також зазначає, що до 01.01.2018 року він отримував пенсію в розмірі 90%, тому після перерахунку відсотковий розмір не підлягає зменшенню.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15 червня 2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо виплати підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року, у розмірі меншому ніж 100 відсотків, ОСОБА_1 згідно ч. 4 ст. 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 за №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" з 05.03.2019 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року, ОСОБА_1 згідно ч. 4 ст. 63 Закону України від 09.04.1992 за №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 за №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" з 05.03.2019 року, з урахуванням виплачених сум. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Допущено негайне виконання рішення суду в межах суми стягнення за один місяць.
Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду в частині яка оскаржується та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що судом при прийнятті рішення не надано оцінку постанові КМУ від 02.2018 № 103 на відповідність меті та завданням Закону № 2262-12, а також ідеї справедливості, верховенству права, Конституції України; судом не враховано висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 21.11.2019 по справі №826/3858/18, від 10.03.2020 по справі № 160/1088/19, від 23.04.2020 по справі № 2040/7219/18, від 14.05.2020 по справі № 816/379/16.
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, встановив наступне.
ОСОБА_1 , є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії: НОМЕР_1 , виданим Адміністрацією Державної прикордонної служби України 29.04.2015 року (а.с. 6).
З 01.02.2015 року позивач перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Донецькій області та отримує пенсію відповідно до Закону України №2262-ХІІ від 09 квітня 1992 року «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Вислуга років позивача на момент вихода на пенсію складала 29 років 06 місяці 29 днів, відповідно пенсію позивачу призначено в основному розмірі пенсії - 70 % від грошового забезпечення, згідно протоколу за пенсійною справою № 0510013474 від 13.03.2015 у розмірі 3464,98 грн. (а.с. 30).
Відповідно до частини 1 ст. 308 кодексу адміністративного  судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Відповідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-XII (далі за текстом Закон №2262-XII).
Згідно частини четвертої статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» Закон №2262-XII, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Пунктом 8 розділу II Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі - Закон № 3668-17), який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, та пунктом 23 розділу II Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» (далі - Закон №1166-VII), який набрав чинності з 1 травня 2014 року, до частини 2 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» було внесено зміни та цифри «90» замінено цифрами «80», а цифри «80» замінено цифрами «70» відповідно.
Тобто, зміна встановленого Законом максимального розміру пенсії відбулася до призначення позивачу пенсії.
Пунктом ч. 2 статті 13 Закону № 2262-XII, в редакції, що діяла на час призначення пенсії 02.04.2015 року, передбачено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.
Отже, максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 % відповідних сум грошового забезпечення.
З аналізу викладених норм слідує, що при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Внесені Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» зміни до частини другої статті 13 Закону щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70 % від сум грошового забезпечення стосуються перерахунку пенсії, що призначається після набрання чинності змін до вищезазначеного Закону.
Проаналізувавши матеріали справи колегія суддів дійшла висновку, що доводи позивача стосовно призначення йому 02.04.2015 пенсії у розмірі 83 % грошового забезпечення не підтверджені матеріалами справи, та спростовуються протоколом за пенсійною справою № 0510013474 від 13.03.2015 року, відповідно до яких пенсію позивачу призначено у розмірі 70% грошового забезпечення та зниження відсотка виплати відповідачем не здійснювалось.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" відповідно до частини четвертої статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" постановлено: перерахувати пенсії, 
призначені згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон) до 01 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".
Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 року у таких розмірах:
з 1 січня 2018 року - 50 відсотків;
з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків;
з 1 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі № 826/3858/18, залишеної без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 року та постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.11.2019, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі - Постанова № 103) та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року  № 45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Порядок № 45); зобов`язано Кабінет Міністрів України невідкладно після набрання рішенням суду законної сили опублікувати резолютивну частину рішення суду про визнання нормативно-правого акта протиправним та нечинним в окремій його частині у виданні, в якому було офіційно оприлюднено нормативно-правовий акт.
Згідно ч. 2 ст.265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Тобто з 05.03.2019 року не підлягало застосуванню положення постанови Кабінету Міністрів від 21.02.2018 року №103 в частині обмеження розмірів підвищеної пенсії, а саме виплати у розмірі 75%.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21.09.2020 по справі № 420/5496/18, у рішенні Верховного Суду у рішенні від 06.08.2019 у справі №160/3586/19, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2020.
Суд не приймає до уваги доводи апелянта стосовно ненадання оцінки судом постанови КМУ від 21.02.2018 № 103 на відповідність меті та завданням Закону № 2262-ХІІ, оскільки зазначена постанова не є предметом даного позову.
При прийнятті рішення судом враховано рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі № 826/3858/18, залишеної без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 року та постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.11.2019.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).
У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                         ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, що діє в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 червня 2020 року у справі № 200/3380/20-а - залишити без змін.
Повне судове рішення складено 03 листопада 2020 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                         Л.В. Ястребова

Судді                                                                                                               А.А. Блохін 

                                                                                                                        І.Д. Компанієць