Справа№ 761/30485/20                                                                                                                Головуючий у 1 інстанції Пономаренко Н.В.
Провадження № 33/824/5231/2020                                                                                                      Головуючий у 2 інстанції Капічон О.М.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
                                                          
                             КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

                                                П О С Т А Н О В А
                                    І М Е Н Е М     У К  Р А Ї Н И
 
23 грудня 2020 року                                                                               м. Київ
 
Суддя Київського апеляційного суду Капічон О.М., перевіривши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Гошка В.І. на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 02 листопада 2020 року щодо
 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Грузії, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 
 
                                                 В С Т А Н О В И В:
Відповідно до постанови судді, 17 вересня 2020 року о 00 годині 30 хвилин у м. Києві, по вул. Володимирській, 37, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Volkswagen Polo» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, порушення мови, координації. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 02 листопада 2020 року ОСОБА_1  визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.  
 
Не погоджуючись з постановою суду, захисник ОСОБА_1 - адвокат Гошко В.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 02 листопада 2020 року скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутності в діянні складу адміністративного правопорушення. 
 
Крім того, просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді, оскільки ОСОБА_1 дізнався про існування оскаржуваної постанови лише 07 грудня 2020 року від захисника, ніяких повісток на його адресу не надходило.  
 
Вивчивши матеріали справи та апеляційну скаргу, вважаю, що вона підлягає поверненню апелянту, разом з доданими до неї матеріалами, виходячи з наступного.
 
У відповідності до ч.  2 ст.  294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова судді може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
 
Так, із матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова була винесена Шевченківським районним судом м. Києва 02 листопада 2020 року. Разом з тим, апеляційна скарга була подана до судулише 14 грудня 2020 року, тобтовже після спливу 10-ти денного строку, встановленого Законом.
 
При цьому, вказані стороною захисту обставини, в зв`язку з якими ОСОБА_1 пропустив строк на апеляційне оскарження не можуть бути визнані судом апеляційної інстанції як поважні, виходячи з наступного.
 
Так, з оскаржуваної постанови вбачається, що 02 листопада 2020 року  ОСОБА_1 не був присутнім під час розгляду справи про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції, однак, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку SMS за номером телефону, зазначеному ним при складанні протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 9). Цей же номер телефону зазначений і в  апеляційній скарзі.
 
Окрім того, ОСОБА_1 було відомо про наявність щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 144117 від 17 вересня 2020 року та його було повідомлено, що розгляд справи щодо нього відбудеться за викликом Шевченківського районного суду м. Києва, що засвідчено його особистим підписом /а. с. 1/, однак він за викликом до суду не з`явився, в подальшому за відповідною інформацією щодо розгляду справи до суду не звертався, внаслідок чого, подав апеляційну скаргу з пропуском строку, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП.
 
Твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_1 про наявність оскаржуваної постанови дізнався лише 07 грудня 2020 року, а тому він з поважних причин пропустив строк на апеляційне оскарження - не заслуговують на увагу, оскільки з матеріалів справи не вбачається жодних об`єктивних причин, які перешкодили ОСОБА_1 цікавитися результатом руху його справи та подати апеляційну скаргу в строк, визначений ч. 2 ст. 294 КУпАП. 
 
У рішенні ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що у разі якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).
 
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що апелянтом не вказано об`єктивних причин пропуску строку на апеляційне оскарження та не наведено обставин, які б вказували на неможливість звернення з апеляційною скаргою у передбачений законом строк, у зв`язку з чим приходжу до висновку про відсутність підстав для його поновлення та необхідності повернення апеляційної скарги особі, яка її подала.
 
Керуючись ст. 294 КУпАП, 
 
П О С Т А Н О В И В:
Відмовити захиснику ОСОБА_1 - адвокату Гошку В.І. в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 02 листопада 2020 року щодо  ОСОБА_1 .
                                              
Апеляційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами, повернути особі, яка її подала.
 
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                 О.М. Капічон