ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 вересня 2020 р.	Справа № 440/395/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Перцової Т.С. ,  Русанової В.Б. ,
за участю: секретаря судового засідання - Ващук Ю.О. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства юстиції України на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.05.2020 року (суддя Сич С.С.; м. Полтава; повний текст рішення складено 18.05.2020) по справі № 440/395/20
за позовом   ОСОБА_1     
до Міністерства юстиції України, Головного територіальне управління юстиції у Полтавській області                         
про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 /надалі також – позивач; ОСОБА_1 / звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства юстиції України /надалі також - відповідач-1, МУЮ/, Головного територіального управління юстиції у Полтавській області /надалі також - відповідач-2, ГТУЮ у Полтавській області/, з урахуванням уточненої позовної заяви та заяви про зміну позовних вимог від 10 березня 2020 року /а.с. 16-21, 140/, про: визнання протиправним і скасування наказу  Міністерства юстиції України №4360/к від 26.12.2019; поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Головного територіального управління юстиції у Полтавській області з 29.12.2019; стягнення з Головного територіального управління юстиції у Полтавській області середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 29.12.2019 по дату винесення рішення у справі.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що наказ  Міністерства юстиції України №4360/к від 26.12.2019 є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки мала місце не ліквідація юридичної особи публічного права Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, а її реорганізація з переходом майна, прав та обов`язків до Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), а також зважаючи на те, що  Міністерство юстиції України у порушення вимог ст.ст. 40, 49-2 КЗпП України не запропонувало  позивачу вакантні посади у новоутворений установі.  
24 лютого 2020 року до суду надійшов відзив Головного територіального управління юстиції у Полтавській області на позовну заяву /а.с. 43-51/, у якому представник відповідача  просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що ГТУЮ у Полтавській області ліквідоване як юридична особа публічного права, а компетенція новоутвореної юридичної особи Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) поширюється на територію кількох областей на відміну від ліквідованого Головного територіального управління юстиції у Полтавській області. Вказує, що відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин приписів статей 40, 49-2  КЗпП України, оскільки із Закону України «Про державну службу» у редакції, чинній на час винесення оскаржуного наказу (після 25.09.2019), виключено норму про те, що на припинення державної служби поширюється законодавство про працю, натомість статтями 22, 87 Закону України «Про державну службу» врегульовано спірні правовідносини, зокрема, визначено, що у разі реорганізації чи ліквідації  переведення державного службовця на рівнозначну чи нижчу посаду в державному органі, якому передаються повноваження та функції такого органу, здійснюється на розсуд суб`єкта призначення.
02 березня 2020 року до суду надійшов відзив Міністерства юстиції України на позовну заяву /а.с. 82-90/, у якому представник відповідача Міністерства юстиції України просить у задоволенні адміністративного позову відмовити, посилаючись на те, що у зв`язку зі змінами до Закону України «Про державну службу» у редакції, чинній на час винесення спірного наказу, процедура звільнення державного службовця у випадку реорганізації чи ліквідації державного органу є ідентичною,  із Закону України «Про державну службу» виключено положення про поширення на ці випадки законодавства про працю, що відповідає позиції Національного агентства України з питань державної служби у роз`ясненні від 06.02.2020 №85, де зазначено, що під час вивільнення державних службовців державного органу згідно з п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону не застосовуються положення ч. 2 ст. 40 КЗпП України.  Вказує, що Законом України «Про державну службу», який є спеціальним нормативно-правовим актом,  врегульовано підстави та процедуру припинення державної служби, а тому приписи  КЗпП України не підлягають  застосуванню до спірних правовідносин. Зазначає, що Головне територіальне управління юстиції у Полтавській області ліквідоване як юридична особа публічного права, а компетенція новоутвореної юридичної особи Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) поширюється на територію кількох областей на відміну від ліквідованого Головного територіального управління юстиції у Полтавській області. Наказом Міністерства юстиції України від 12.11.2019 №3278/к «Про оголошення конкурсу на зайняття посад державної служби» оголошено, зокрема, конкурс на зайняття вакантних посад державної служби, у якому позивач взяв участь. Звертає увагу суду на те, що позивач у позовній заяві наводить норми Закону України «Про державну службу» у редакції нечинній на момент виникнення спірних правовідносин.
10 березня 2020 року до суду надійшла відповідь  на відзиви відповідачів /а.с. 137-139/, у якій позивачем зазначено про незгоду зі змістом відзивів відповідачів на позовну заяву, оскільки позивач вважає, що на спірні правовідносини поширюються приписи КЗпП України, так як Законом України «Про державну службу» не була врегульована процедура звільнення державних службовців, про що зазначено  у роз`ясненнях  Національного агентства України з питань державної служби від 06.02.2020 № 85.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено частково.
Визнано протиправним наказ Міністерства юстиції України  "Про звільнення" від 26 грудня 2019 року № 4360/к в частині формулювання причин звільнення з посади першого заступника начальника Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_1 "відповідно до пункту 1-1 частини першої статті 87 Закону України "Про державну службу" у зв`язку з ліквідацією Головного територіального управління юстиції у Полтавській області".
Зобов`язано відповідача Міністерство юстиції України внести зміни до наказу Міністерства юстиції України "Про звільнення" від 26 грудня 2019 року № 4360/к  щодо формулювання причин звільнення з посади заступника начальника Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_1 , виклавши його в наступній редакції: "Звільнити ОСОБА_1 з посади першого заступника начальника Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 28 грудня 2019 року відповідно до пункту 1 частини першої статті 87 Закону України "Про державну службу" у зв`язку з реорганізацією Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, з припиненням державної служби", а також внести відповідні зміни до трудової книжки ОСОБА_1 .
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Частково не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Міністерством юстиції України подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його прийняття з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року в частині, якою позов задоволено, та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог - відмовити в повному обсязі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач-2, з посиланням на положення Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2011 року № 1074, зазначає, що законодавством передбачено можливість у разі ліквідації передача виконання функцій органу, що ліквідується на інший орган. 16.10.2019 року Міністерством юстиції України на виконання вищезазначеної Постанови Кабінету Міністрів України №870 від 09.10.2019 видано наказ № 3173/5 «Про утворення міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції України», яким ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства юстиції, зокрема, Головне територіальне управління юстиції у Полтавській області. Також п. 7 зазначеного наказу зобов`язано забезпечити вжиття комплексу заходів, передбачених законодавством, щодо реалізації цього наказу, у тому числі письмове персональне попередження про звільнення керівних працівників головних територіальних управлінь юстиції в областях та місті Києві, призначення яких здійснюється Державним секретарем Міністерства, не пізніше ніж за два місяці до їх звільнення, у строк до 25 жовтня 2019 року. Компетенція вищезазначених новостворених органів розповсюджується на територію кількох областей, на відміну від ліквідованих головних територіальних управлінь. Крім того, скаржник зазначає, що суд першої інстанції безпідставно вийшов за межі позовних вимог, зобов`язавши відповідача внести зміни до наказу Міністерства юстиції України "Про звільнення" від 26 грудня 2019 року № 4360/к  щодо формулювання причин звільнення позивача з посади, оскільки позивач відповідних вимог до суду не заявляла.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Розгляд справи проведено без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи, що відповідач оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині задоволення позовних вимог, оскаржене судове рішення переглядається судом апеляційної інстанції лише в цій частині в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Судом встановлено, що наказом Міністерства юстиції України від 16.09.2015 №2923/к «Про призначення ОСОБА_1 » ОСОБА_1 призначено на посаду першого заступника начальника Головного територіального управління юстиції у Полтавській області з посадовим окладом згідно зі штатним розписом, із збереженням 9 рангу державного службовця, у порядку переведення з посади начальника відділу з питань  банкрутства Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, як таку, що успішно пройшла стажування, з випробувальним терміном шість місяців /а.с. 96/.
23.10.2019 ОСОБА_1 вручено попередження про вивільнення /а.с. 22/.
Наказом Міністерства юстиції України від 26.12.2019 №4360/к «Про звільнення» звільнено ОСОБА_1 з посади першого заступника начальника Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 28 грудня 2019 року відповідно до пункту 1-1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» у зв`язку з ліквідацією Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, з припиненням державної служби /а.с. 95/.
У трудовій книжці ОСОБА_1 28.12.2019 зроблено запис за № 17 про звільнення відповідно до пункту 1-1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу», у зв`язку з ліквідацією Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, з припиненням державної служби /а.с. 136/.
ОСОБА_1 не погодилася із своїм звільненням з державної служби та звернулася до суду із вказаним адміністративним позовом за захистом своїх прав.
Приймаючи рішення в частині задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що наказ Міністерства юстиції України "Про звільнення" від 26 грудня 2019 року №4360/к  в частині формулювання причин звільнення з посади першого заступника начальника Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_1 "відповідно до пункту 1-1 частини першої статті 87 Закону України "Про державну службу" у зв`язку з ліквідацією Головного територіального управління юстиції у Полтавській області" є протиправним, оскільки не відповідає фактичним обставинам звільнення позивача, так як  обставин, які б свідчили про ліквідацію Головного територіального управління юстиції у Полтавській області на день звільнення позивача  не існувало,  натомість існували обставини щодо реорганізації Головного територіального управління юстиції у Полтавській області.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.
Правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, регламентовані приписами Закону України "Про державну службу" (далі Закон № 889-VIII) № 889-VIII.
Відповідно до приписів частини 2 статті 5 вказаного Закону відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.
Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом (частина 3 статті 5 Закону № 889-VIII).
За правилами частини 1 статті 34 Закону № 889-VIII призначення на посаду державного службовця здійснюється безстроково, крім випадків, визначених цим та іншими законами України.
Відповідно до частини 2 статті 34 цього Закону строкове призначення на посаду здійснюється у разі:
1) призначення на посаду державної служби категорії «А» - на п`ять років, якщо інше не передбачено законом, з правом повторного призначення без обов`язкового проведення конкурсу на ще один строк або переведення на рівнозначну або нижчу посаду до іншого державного органу;
2) заміщення посади державної служби на період відсутності державного службовця, за яким відповідно до цього Закону зберігається посада державної служби;
3) необхідності забезпечення організації та виконання завдань, що мають тимчасовий характер, з укладанням контракту про проходження державної служби (на посади державної служби категорій «Б» і «В»).
Згідно із частиною 1 статті 87 Закону № 889-VIII у редакції на час виникнення спірних правовідносин підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є:
1) скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу;
1-1) ліквідація державного органу;
2) встановлення невідповідності державного службовця займаній посаді протягом строку випробування;
3) отримання державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності;
4) вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення.
При цьому приписами частини 1 статті 80 Цивільного кодексу України (далі ЦК) встановлено, що юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку.
Частиною 2 статті 81 ЦК юридичні особи, залежно від порядку їх створення, поділяються на юридичних осіб приватного права та юридичних осіб публічного права.
Юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.
Порядок утворення та правовий статус юридичних осіб публічного права встановлюються Конституцією України та законом (частина 3 статті 81 ЦК).
Відповідно до положень частини 1 статті 104 ЦК юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.
Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 110 ЦК юридична особа ліквідується за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв`язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами.
Законом України "Про центральні органи виконавчої влади" (далі Закон № 3166-VI) регламентовано організацію, повноваження та порядок діяльності центральних органів виконавчої влади України.
Згідно із приписами частини 1 статті 5 Закону № 3166-VI міністерства та інші центральні органи виконавчої влади утворюються, реорганізуються та ліквідуються Кабінетом Міністрів України за поданням Прем`єр-міністра України.
Відповідно до положень частини 1 статті 13 вказаного Закону територіальні органи міністерства утворюються як юридичні особи публічного права в межах граничної чисельності державних службовців та працівників міністерства і коштів, передбачених на утримання міністерства, ліквідовуються, реорганізовуються за поданням міністра Кабінетом Міністрів України.
Територіальні органи міністерства можуть утворюватися, ліквідовуватися, реорганізовуватися міністром як структурні підрозділи апарату міністерства, що не мають статусу юридичної особи, за погодженням із Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 09 жовтня 2019 року № 870 "Деякі питання територіальних органів Міністерства юстиції" (далі - Постанова № 870) вирішено ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства юстиції за переліком згідно з додатком 1.
Пунктом 2 Постанови № 870 вирішено утворити як юридичні особи публічного права міжрегіональні територіальні органи Міністерства юстиції за переліком згідно з додатком 2.
У пункті 3 вказаної Постанови передбачено, що територіальні органи Міністерства юстиції, які ліквідуються згідно з пунктом 1 цієї постанови, продовжують здійснювати повноваження та функції, покладені на зазначені органи, до завершення здійснення заходів, пов`язаних з утворенням міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції;
здійснення заходів, пов`язаних з ліквідацією територіальних органів згідно з пунктом 1 цієї постанови та утворенням міжрегіональних територіальних органів згідно з пунктом 2 цієї постанови, покладається на Міністерство юстиції;
міжрегіональні територіальні органи Міністерства юстиції, що утворюються згідно з пунктом 2 цієї постанови, є правонаступниками територіальних органів Міністерства юстиції, які ліквідуються згідно з пунктом 1, зокрема:
Північно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Суми) - Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, Головного територіального управління юстиції у Сумській області, Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області.
Згідно із приписами пункту 3 Положення про Головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 23.06.2011 № 1707/5, основними завданнями Головного територіального управління юстиції є: реалізація державної правової політики, державної політики з питань банкрутства, у сферах державної реєстрації актів цивільного стану, державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців, державної реєстрації статутів територіальних громад сіл, селищ, міст, державної реєстрації друкованих засобів масової інформації; забезпечення реалізації державної політики у сферах організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб); внесення на розгляд Мін`юсту пропозицій щодо формування та реалізації політики у зазначених сферах; забезпечення роботи нотаріату; експертне забезпечення правосуддя; протидія легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення (щодо нотаріусів, адвокатів, адвокатських бюро та об`єднань, суб`єктів господарювання, що надають юридичні послуги (крім осіб, що надають послуги в рамках трудових відносин)); здійснення в межах повноважень міжнародно-правового співробітництва.
Пунктом 3 Положення про міжрегіональні управління Міністерства юстиції України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 23.06.2011 № 1707/5, визначено, що основними завданнями міжрегіонального управління є: реалізація державної правової політики, державної політики з питань банкрутства, у сферах державної реєстрації актів цивільного стану, державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців, державної реєстрації статутів територіальних громад сіл, селищ, міст, державної реєстрації друкованих засобів масової інформації; забезпечення реалізації державної політики у сферах організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб); внесення на розгляд Мін`юсту пропозицій щодо формування та реалізації політики у зазначених сферах; забезпечення роботи нотаріату; експертне забезпечення правосуддя; протидія легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення (щодо нотаріусів, адвокатів, адвокатських бюро та об`єднань, суб`єктів господарювання, що надають юридичні послуги (крім осіб, що надають послуги в рамках трудових відносин)); здійснення в межах повноважень міжнародно-правового співробітництва.
Наказом Міністерства юстиції України № 4359/5 від 28.12.2019 "Про можливість забезпечення здійснення повноважень та виконання функцій" вирішено погодитись із пропозицією Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) щодо можливості забезпечення здійснення ним повноважень та виконання функцій, визначених Положенням про міжрегіональні управління Міністерства юстиції України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2011 №1707/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23 червня 2011 року за №759/1949, та іншими нормативно-правовими актами, з 28 грудня 2019 року. У зв`язку з цим Головному територіальному управлінню юстиції у Полтавській області, Головному територіальному управлінню юстиції у Сумській  області, Головному територіальному управлінню юстиції у Чернігівській  області припинити з 28 грудня 2019 року здійснення повноважень та виконання функцій з реалізації державної політики у відповідних сферах /а.с. 97/.
Таким чином, завдання та функції Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) та  Головного територіального управління юстиції у Полтавській області є аналогічними.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що внаслідок реалізації приписів Постанови № 870 фактично відбулася реорганізація державного органу Мін`юсту шляхом ліквідації та утворення його територіальних органів, як юридичних осіб публічного права, а не ліквідація державного органу, яким у спірних правовідносинах виступає Мін`юст.
Разом з цим, колегія суддів звертає увагу на те, що Законом № 117-ІХ (який набрав чинності 25 вересня 2019 року) у Закон № 889-VIII було внесено ряд змін, зокрема, і щодо порядку припинення державної служби.
Зокрема, частину 3 статті 87 Закону № 889-VIII викладено у новій редакції, відповідно до якої було додатковим пунктом 11 частини 1 передбачено припинення державної служби у зв`язку із ліквідацією держаного органу, а також виключено із частини 3 цієї статті норму про те, що процедура вивільнення державних службовців на підставі пункту 1 частини 1 цієї статті визначається законодавством про працю.
Водночас, було виключено приписи про те, що звільнення у випадку скорочення посади державної служби, реорганізації чи ліквідації допускається лише у разі, якщо державного службовця не може бути переведено на іншу посаду відповідно до його кваліфікації або якщо він відмовляється від такого переведення.
Окрім того, частину 5 статті 22 Закону викладено у такій редакції : "5. У разі реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації державного органу переведення державного службовця на рівнозначну або нижчу (за його згодою) посаду в державному органі, якому передаються повноваження та функції такого органу, за рішенням суб`єкта призначення може здійснюватися без обов`язкового проведення конкурсу".
Додатково колегія суддів звертає увагу на те, що статтю 87 Закону було доповнено частиною 5, відповідно до якої наказ (розпорядження) про звільнення державного службовця у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, може бути виданий суб`єктом призначення або керівником державної служби у період тимчасової непрацездатності державного службовця або його відпустки із зазначенням дати звільнення, яка є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, або першим робочим днем після закінчення відпустки.
Таким чином, із набранням чинності з 25 вересня 2019 року Законом № 117-ІХ процедура припинення державної служби у зв`язку із скороченням чисельності або штату державних службовців; скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців; реорганізації державного органу; ліквідації державного органу зазнала значних змін та стала ідентичною.
При цьому вказана процедура вже не передбачала обов`язку суб`єкта призначення на підставі приписів КЗпП попереднього вирішувати питання про можливість переведення державного службовця на іншу посаду відповідно до його кваліфікації, пропонувати державному службовцю іншу рівноцінну посаду державної служби або іншу роботу (посади державної служби) у цьому державному органі навіть у випадку реорганізації державного органу.
Окрім того, законодавство не передбачало у разі ліквідації або реорганізації державного органу обов`язку переведення працівника у державний орган, якому передаються відповідні повноваження та функції такого органу.
Наказом Міністерства юстиції України від 26.12.2019 №4360/к «Про звільнення» звільнено ОСОБА_1 з посади першого заступника начальника Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 28 грудня 2019 року відповідно до пункту 1-1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» у зв`язку з ліквідацією Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, з припиненням державної служби /а.с. 95/.
На підставі встановлених у ході розгляду справи фактичних обставин справи та аналізу наведених правових норм, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про некоректне зазначення у оспорюваному наказі Мін`юсту від 26.12.2019 № 4360/к про звільнення позивача пункту 1-1 частини 1 статті 87 Закону № 889-VIII з огляду на фактичне проведення реорганізації державного органу Мін`юсту шляхом утворення та ліквідації його територіальних органів, як юридичних осіб публічного права.
Відповідно до приписів статті 235 Кодексу законів про працю України у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону.
У  пункті 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 зазначено, якщо  обставинам,  які  стали  підставою звільнення, в наказі  (розпорядженні)  дана  неправильна  юридична кваліфікація, суд  може  змінити  формулювання причин звільнення і привести його у відповідність з чинним законодавством про працю.
Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження  з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано; безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно.
Згідно із ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зважаючи на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є: визнання протиправним наказу Міністерства юстиції України "Про звільнення" від 26 грудня 2019 року №4360/к в частині формулювання причин звільнення з посади першого заступника начальника Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_1 "відповідно до пункту 1-1 частини першої статті 87 Закону України "Про державну службу" у зв`язку з ліквідацією Головного територіального управління юстиції у Полтавській області" та зобов`язання відповідача Міністерство юстиції України внести зміни до наказу Міністерства юстиції України "Про звільнення" від 26 грудня 2019 року №4360/к щодо формулювання причин звільнення з посади заступника начальника Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_1 , виклавши його в наступній редакції: "Звільнити ОСОБА_1 з посади першого заступника начальника Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 28 грудня 2019 року відповідно до пункту 1 частини першої статті 87 Закону України "Про державну службу" у зв`язку з реорганізацією Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, з припиненням державної служби", а також внести відповідні зміни до трудової книжки ОСОБА_1 .
У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.05.2020 року по справі № 440/395/20 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя 	(підпис)	С.П. Жигилій	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Т.С. Перцова    В.Б. Русанова   	
Повний текст постанови складено  08.10.2020 року