Постанова 
                           
Іменем України                   
 
08 грудня 2020 року
м. Київ
справа № 522/15209/18
провадження № 51- 2153км 19
 
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                ОСОБА_1 ,
суддів                                                            ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю:
секретаря судового засідання               ОСОБА_4 , 
прокурора                                                   ОСОБА_5 , 
заявника                                                     ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції), 
 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 27 грудня 2019 року про повернення його апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду                   м. Одеси від 06 березня 2019 року про відмову в задоволенні заяви про роз`яснення ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси                    від 11 грудня 2018 року.
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 11 грудня              2018 року ОСОБА_6 відмовлено у задоволенні його скарги на бездіяльність службових осіб прокуратури Одеської області щодо невнесення відомостей в ЄРДР, викладених в заяві про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 2 ст. 127 КК.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 06 березня            2019 року ОСОБА_6 було відмовлено у задоволені його заяви про роз`яснення ухвали слідчого судді від 11 грудня 2018 року.
В порядку ч. 4 ст. 380 КПК, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що звертався до Приморського районного суду м. Одеси щодо роз`яснення йому ухвали слідчого судді від 11 грудня 2018 року, проте рішення не отримав та йому не відомо про результати розгляду його заяви.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 20 березня 2019 року, на підставі статей 398, 399, 419, 422 КПК, апеляційну скаргу ОСОБА_6 повернуто останньому.
31 жовтня 2019 року постановою Касаційного кримінального суду Верховного Суду зазначену ухвалу Одеського апеляційного суду від 20 березня 2019 року було скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції через порушення вимог ч. 3 ст. 407, ст. 412 КПК.
Одеський апеляційний суд ухвалою від 19 листопада 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси               від 06 березня 2019 року залишив без руху з наданням йому п`ятнадцятиденного строку для усунення недоліків у зв`язку з тим, що її зміст не відповідав вимогам               ст. 396 КПК.
Ухвалою Одеського апеляційного судувід 27 грудня 2019 року, ОСОБА_6 було повернуто його апеляційну скаргу з підстав, передбачених п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК через те, що він не усунув недоліків апеляційної скарги, яку було залишено без руху, у встановлений строк.
Вимоги касаційної скарги та узгоджені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі ОСОБА_6 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду від 27 грудня 2019 року про повернення його апеляційної скарги та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що суд апеляційної інстанції усупереч вимогам                      ст. 439 КПК не виконав обов`язкові вказівки касаційного суду і повторно прийняв рішення про повернення його апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, яке не передбачено ч. 3 ст. 407 КПК. 
 
Позиції інших учасників судового провадження
У судовому засіданні ОСОБА_6 підтримав касаційну скаргу та просив скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. 
Прокурор в судовому засіданні підтримав касаційну скаргу та просив скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Мотиви Суду
Пунктом 1 ч. 1 ст. 438 КПК передбачено, що підставою дляскасування абозміни судовихрішень прирозгляді справив суді касаційної інстанціїє, окрім іншого, істотне порушеннявимог кримінальногопроцесуального закону.
Згідно з ч. 1 ст. 412 КПКістотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно доч. 1 ст. 439 КПК післяскасування вирокуабо ухвали судомкасаційної інстанціїсуд першої абоапеляційної інстанціїздійснює судовепровадження згідноіз загальними вимогами, передбаченими цимКодексом, віншому складісуду. Прицьому, згідно з ч. 2 зазначеної статті вказівки суду, який розглянув справув касаційному порядку, є обов’язковимидля суду першої чиапеляційної інстанціїпри новому розгляді.
Проте вказаних вимог кримінального процесуального закону суд апеляційної інстанції не дотримався.
Відповідно до положень п. 8 ч. 1 ст. 128 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Право особи на апеляційне оскарження спрямоване насамперед на реалізацію гарантованогост. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суд. Забезпечення такого права є однією з важливих гарантій ухвалення правосудного рішення у кримінальному провадженні.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 8 січня 2008 року щодо прийнятності заяви № 32671/02 у справі «Скорик проти України» зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті, і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються та метою, якої намагаються досягнути.
Відповідно до вимогст. 24 КПК кожному гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод, законних інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Як убачається із матеріалів кримінального провадження, скасовуючи рішення судді Одеського апеляційного суду від 20 березня 2019 року про повернення апеляційної скарги  ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 06 березня 2019 року з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, суд касаційної інстанції констатував порушення цим апеляційним судом положень ч. 3 ст. 407 КПК у зв`язку із прийняттям рішення про повернення апеляційної скарги, яке на даній стадії судового провадження не передбачено КПК. У постанові від 31 жовтня 2019 року про скасування незаконної ухвали апеляційного суду, Верховний Суд надав вказівку апеляційному суду провести новий апеляційний розгляд апеляційної скарги ОСОБА_6 , під час якого, враховуючи наведене, ухвалити справедливе рішення, яке відповідатиме вимогам статті 370КПК.
Втім, отримавши вказане кримінальне провадження, суддя-доповідач Одеського апеляційного суду, замість вчинення дій, передбачених ст. 422 КПК та розгляду справи по суті, усупереч вказівкам суду касаційної інстанції, ухвалою                              від 19 листопада 2019 року повторно, безпідставно залишив апеляційну скаргу ОСОБА_6 без руху, яку в подальшому ухвалою від 27 грудня 2019 року йому повернув.
Проте, таке рішення судді апеляційного суду є незаконним, оскільки воно суперечить з положеннями статей 407, 422, 439 КПК.
Вказівки касаційного суду для суду апеляційної інстанції полягали в тому, щоб провести апеляційний розгляд із дотриманням положень статей 422 КПК, та постановити рішення по суті розгляду справи, яке би відповідало вимогам статей 370, 407 КПК.
Отже, ухвали апеляційного суду від 19 листопада 2019 року року та від 27 грудня 2019 року суперечать загальним засадам кримінального провадження щодозабезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду, а також перешкоджають доступу учасників даного кримінального провадження до правосуддя, оскільки фактично позбавили ОСОБА_6 можливості реалізувати право на доступ до апеляційного суду, яке гарантовано положеннями п. 8                             ч. 1ст.129 Конституції України.
Таким чином, суд апеляційної інстанції не виконав вказівку касаційного суду, не провів апеляційного розгляду та не поновив порушене право ОСОБА_6 у доступі до апеляційного перегляду справи,чим допустив порушення права  ОСОБА_6 на доступ до суду.
Наведені порушення кримінального процесуального закону відповідно до ч. 1           ст. 412 КПКє істотними, вони перешкодили апеляційному суду ухвалити законнета обґрунтоване рішення.
За таких обставин касаційна скарга  ОСОБА_6 підлягає задоволенню, у зв`язку з чим оскаржену ухвалу апеляційного суду слід скасувати на підставі п. 1 ч. 1                 ст. 438 КПК, і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, який необхідно провести із виконанням вимог Кримінального процесуального закону і постановити, законне, вмотивоване й обґрунтоване рішення.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442, 439 КПК, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147- VIII від 03 жовтня 2017 року, 
ухвалив:
Касаційну скаргу  ОСОБА_6 – задовольнити.
Ухвалу Одеського апеляційного суду від 27 грудня 2019 року про повернення апеляційної скарги ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 06 березня 2019 року про відмову в задоволенні заяви про роз`яснення ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси                    від 11 грудня 2018 року, скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає. 
Судді:

ОСОБА_1                                      ОСОБА_7                                      ОСОБА_3