ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/1196/20                                                            Суддя (судді) першої інстанції: Поліщук Л.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  30 вересня 2020 року                                                                                м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
                              судді-доповідача:                              Собківа Я.М.,     
                              суддів:                                                  Глущенко Я.Б., Черпіцької Л.Т.,
                              за участю секретаря:                              Суркової Д.О.,   
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Держпраці у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 червня 2020 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови,- 

ВСТАНОВИВ:

Позивач Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернулась до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Держпраці у Чернігівській області, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову тимчасово виконуючого обов`язки начальника Управління Держпраці у Чернігівській області Тищенка Олександра Олександровича про накладення штрафу уповноваженими особами від 11.03.2020 №  25-03-011/0900/12 на позивача у розмірі 250380,00 грн.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 червня 2020 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі.       
Не погодившись із вказаним рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 червня 2020 року та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.        
  Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неповністю з`ясовані обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.  
Відповідно до ч.1  ст. 308 КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено що, ФОП ОСОБА_1 перебуває на обліку в органах податкової служби як фізична особа підприємець. Займається господарською діяльністю згідно з КВЕД ДК (КВЕД-2005): 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів. Місце провадження господарської діяльності: АДРЕСА_1 . Зазначене підтверджується витягом з Реєстру платників єдиного податку від 03.02.2017 року. 
Заявами від 29.11.2019 року та від 09.12.2019 року громадянка ОСОБА_2 звернулася до Управління Держпраці, в яких зазначила, що з чоловіком на ім`я ОСОБА_3 вона домовилася про стажування 29.11.2019 року на автомийці, яка розташована на вул. Козача, 54. Була надана вказівка мити машини, під час чого ОСОБА_2 вдарило струмом і її вигнали. Коштів не заплатили. Просила перевірити зазначену особу. 
Відповідно до наказу Управління Держпраці «Про проведення контрольного заходу» від 20.12.2019 № 854 начальнику відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно правових актів Луцишиній В.М. наказано організувати проведення та забезпечити контроль за проведенням інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 щодо додержання законодавства про працю в частині використання найманої праці без належного оформлення трудових відносин. Інспекційне відвідування наказано провести з 24.12.2019-28.12.2019 головним державним інспекторам Прокопенку М.І., Антоненко О.П. та головному спеціалісту, інспектору праці ОСОБА_4 .
Згідно Направлення на проведення контрольного заходу від 20.12.2019 № 1249 предметом інспекційного відвідування є: додержання законодавства про працю в частині використання найманої праці без належного оформлення трудових відносин, за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин, відповідно до пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 823 (а.с. 46).
З 11:00 год. 26.12.2019 по 11:00 год 27.12.2019 інспектором праці Прокопенком Миколою Івановичем, за участю інспекторів праці Антоненко Олени Петрівни та Будюка Ярослава Сергійовича у присутності позивача проведено її інспекційне відвідування, за адресою: Чернігівська область, м. Прилуки, вул. Козача, 54, за результатами якого складено Акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю від 27.12.2019 № 25-03-011/0900. 
В даному Акті зазначено, що при прибутті 26.12.2019 на юридичну адресу місця здійснення позивачем підприємницької діяльності було встановлено, що в одному із приміщень за вказаною адресою знаходилась безпосередньо позивач та громадянин ОСОБА_5 , інших осіб на території автомийки виявлено не було. ОСОБА_5 повідомив, що він є хазяїном автомийки, але підприємницька діяльність оформлена на його дружину - ФОП ОСОБА_1 . Також ОСОБА_5 повідомив, що він виконує роботи мийника машин, тобто миє машини на автомийці. 
В поясненнях від 26.12.2019 ОСОБА_2 зазначила, що вона 29.11.2019 з 08:00 год. до 12:00 год. проходила стажування на автомийці за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить позивачу. Під час стажування вона пилососила, витирала та мила автомобілі, які заїжджали на мийку. Позивач пояснила, де знаходиться пилосос та як ним користуватися. На автомийці також знаходився чоловік на ім`я ОСОБА_3 , з яким вона домовлялася про стажування. Трудові відносини не оформлювалися, оскільки ОСОБА_2 хотіла дізнатися чи зможе працювати на автомийці. Під час стажування ОСОБА_2 вдарило струмом і чоловік на ім`я ОСОБА_3 сказав, щоб вона більше не приходила. Грошових коштів за час стажування не отримувала.
Відповідач надіслав позивачу Повідомлення від 28.01.2020 № 10-04/538, згідно якого інформував про те, що 27.01.2020 ним було одержано акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю від 27.12.2019 № 25-03-011/0900, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників ФОП ОСОБА_1 для розгляду справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю, передбачені частиною 265 Кодексу законів про працю України.
11.03.2020 року на підставі зазначеного вище Акту відповідачем була складена Постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № 25-03-011/0900/12, згідно якої було встановлено, що працівників ОСОБА_5 та ОСОБА_2 фактично допущено до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу (частина третя статті 24 Кодексу законів про працю України).
Керуючись статтею 259 Кодексу законів про працю України, статтею 53 Закону України «Про зайнятість населення», частиною третьою статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», пунктом 4 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року № 509, та на підставі абзацу 2 частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України вирішено накласти на позивача штраф у розмірі 250380,00 гривень.
Вважаючи оскаржувану постанову відповідача протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернулась до суду з позовом за захистом своїх охоронюваних законом прав та інтересів.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до  статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Згідно Свідоцтва про народження ОСОБА_6 від 15.07.2015 серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є батьками зазначеної особи. 
ОСОБА_2 , даючи показання, зазначила, що вона побачивши оголошення про прийом на роботу працівників на автомийку за адресою: АДРЕСА_1 , домовилася з чоловіком на ім`я ОСОБА_3 про зустріч. 29.11.2019 р. та прибувши за вказаною адресою ФОП ОСОБА_1 повідомила, що в найманих працівниках потреби немає. Образившись на таку відмову, ОСОБА_2 написала заяву до Управління Держпраці з проханням здійснити перевірку позивача. На перевірці вона була присутня.
ОСОБА_7 , даючи показання, повідомив про хід перевірки.
На диску, доданому до матеріалів справи, зафіксовано фрагмент перевірки. На відео присутні інспектори відповідача, що проводили перевірку, позивач, її цивільний чоловік та ОСОБА_2 . Також на відео позивач зазначила, що ОСОБА_2 ніяку роботу не доручала. ОСОБА_5 зазначив, що іноді допомагає дружині.
Відповідно до частини першої  статті 259 Кодексу законів про працю України (далі по тексту - КЗпП України), державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю визначається  постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 295 «Деякі питання реалізації  статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», якою затверджений Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - Порядок № 295).
Відповідно до пункту 2 Порядку № 295, державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці.
Відповідно до підпункту 2 пункту 5 Порядку № 295, інспекційні відвідування проводяться за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин.
Судом встановлено, що підставою для проведення перевірки діяльності позивача стали заяви від 29.11.2019 та від 09.12.2019 громадянки ОСОБА_2 (а.с. 43, 44). 
Згідно пункту 19 Порядку № 295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.
Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 затверджено Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (далі по тексту - Порядок № 509).
Відповідно до пункту 2 Порядку № 509, Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту), керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами четвертим - шостим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи).
Штрафи накладаються, зокрема, на підставі акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників.
За результатами інспекційної перевірки ФОП ОСОБА_1 посадовими особами відповідача було встановлено порушення нею вимог КЗпП України щодо допуску осіб до роботи без належного оформлення трудового договору та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу, що було зафіксовано в Акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю від 27.12.2019 № 25-03-011/0900.
На підставі зазначеного вище Акту перевірки відповідачем було винесено оскаржувану Постанову про накладення штрафу від 11.03.2020 № 25-03-011/0900/12.
Відповідно до статті 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Відповідно до частини першої статті 24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі; додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім; 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.
При цьому, Верховний Суд України у пункті 7 постанови Пленуму від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснив, що фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома роботодавця.
Як встановлено під час судового засідання суду першої інстанції, громадянка ОСОБА_2 29.11.2019 року прийшла до ФОП ОСОБА_1 з метою працевлаштування, однак, до виконання роботи допущена не була, що підтверджується показаннями ОСОБА_2 , наданими у судовому засіданні, поясненнями ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , зафіксованими на відеозаписі інспекційної перевірки. 
Відповідно до частини другої статті 265 КЗпП України (в редакції, що діяла на момент проведення перевірки) юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.
Колегія суддів звертає увагу на положення статті 8 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»  від 05.04.2007 № 877-V (далі по тексту - Закон № 877-V, в редакції чинній на момент проведення інспекційної перевірки), за змістом частини першої якої орган державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, під час здійснення державного нагляду (контролю) має право відбирати зразки продукції, призначати експертизу, одержувати пояснення, довідки, документи, матеріали, відомості з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), відповідно до закону. Такому праву Держпраці кореспондує обов`язок суб`єкта господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) надавати документи, зразки продукції, пояснення, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), відповідно до закону (стаття 11 Закону № 877-V).
Частиною другою статті 8 Закону № 877-V також встановлено, що органи державного нагляду (контролю) та їх посадові особи під час здійснення заходів державного нагляду (контролю) зобов`язані повно, об`єктивно та неупереджено здійснювати державний нагляд (контроль) у межах повноважень, передбачених законом.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що за визначенням статті 1 Закону № 877-V державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених  законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Комплексний аналіз вищенаведених законодавчих положень дає підстави для висновку про те, що Держпраці, як орган державного нагляду (контролю), зобов`язаний повно, об`єктивно та неупереджено проводити перевірки, для чого має право, зокрема, одержувати пояснення, довідки, документи, матеріали, відомості з питань, які виникають під час здійснення такого заходу державного нагляду (контролю). Водночас, у акті, складеному за наслідками перевірки, повинні фіксуватись лише ті порушення, які достеменно підтверджені доказами (документами, поясненнями тощо) у обсязі, що дозволяє беззаперечно стверджувати про виявлені факти. При цьому, такі докази не мають носити суперечливий характер, допускати неоднозначне тлумачення. 
В Акті інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю від 27.12.2019 № 25-03-011/0900, складеним перевіряючими інспекторами відповідача, підтверджується лише факт перебування громадянина ОСОБА_5 в приміщенні автомийки, водночас доказів, які б свідчили про вид роботи, яку виконує ОСОБА_5 , її періодичність, одержання за неї заробітної плати, тобто які б підтверджували ознаки його роботи, як найманого працівника, відсутні, як і пояснення позивача з цього приводу.
Важливість відображення (фіксації) у акті, складеному за наслідками проведеної уповноваженим органом перевірки, достовірної і повної інформації обумовлено тим, що такий документ є підставою для застосування фінансових санкцій та являє собою основну частину доказової бази при розгляді справи про накладення штрафу.
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного правового аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться у матеріалах справи, показань свідків в Чернігівському окружному адміністративному суді, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем було протиправно застосовано до позивача санкції за порушення вимог статті 265 КЗпП України, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Всі наведені апелянтом доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції. 
Положеннями  ст. 242 КАС України  рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 1 ч. 1  ст. 315 КАС України  за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до  ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                     
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Держпраці у Чернігівській області - залишити без задоволення.               
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 червня 2020 року залишити без змін.                          
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

 Суддя-доповідач                                                                                   Собків Я.М.

  Суддя                                                                                                    Глущенко Я.Б.

              Суддя                                                                                                     Черпіцька Л.Т.

Повний текст постанови виготовлено - 05 жовтня 2020 року.