УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
15 грудня 2020 року
м. Київ
справа № 553/3731/16-к
провадження № 51- 5681 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого  ОСОБА_4 на вирок Ленінського районного суду м. Полтави від 07 травня 2018 року ухвалу Полтавського апеляційного суду від 10 вересня 2020 року щодо нього,
встановив:
Вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 07 травня 2018 року,  ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років з конфіскацією всього майна, що є його власністю.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 01 лютого 2018 року за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК, більш суворим, призначеним за цим вироком, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років з конфіскацією всього майна, що є його власністю.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК ( в редакції, що діяла до 21 червня 2017 року) зараховано ОСОБА_4 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 22 червня 2016 року по 26 червня 2017 року включно.
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 19 вересня 2020 року вказаний вирок залишено без змін.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК ( в редакції ЗУ №838-VIII від 25 листопада 2015 року) зараховано ОСОБА_4 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 20 червня 2017 року по 10 вересня 2020 року включно.
У касаційній скарзі засуджений    ОСОБА_4  порушує питання про перегляд зазначених судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, в чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. 
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПКпідставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПКсуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону, доводи касаційної скарги засудженого зводяться до його посилань на неповноту судового розгляду та по суті заперечення правильності встановлених фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Також, засуджений ОСОБА_4 , обмежившись загальними фразами, не навів доводів на обґрунтування явної несправедливості призначеного йому покарання, з огляду на тяжкість вчиненого ним злочину, обставинами його скоєння та даним про його особу через суворість, з урахуванням положень  ст. 414 КПК та приписів статей 50, 65 КК.
Крім того, Верховний Суд відзначає, що засуджений не вказує, яких порушень допустився апеляційний суд, переглядаючи кримінальне провадження в апеляційному порядку, у чому саме ці порушення полягали та як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановленого цим судом судового рішення, а також чому їх (ці порушення) слід відносити до  підстав для скасування касаційним судом рішення апеляційного суду, відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 404, 414, 419 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 427 ч. 3 КПК якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі, проте зі змісту касаційної скарги не вбачається думка особи щодо бажання чи небажання брати участь у касаційному розгляді.  
Враховуючи, що касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд 
постановив:
Залишити касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4  без руху і встановити п`ятнадцятиденний  строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                         ОСОБА_2                    ОСОБА_3