УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
22 жовтня 2020 року
м. Київ
справа № 727/5065/17
провадження № 51– 2124 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів                                                 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції,    ОСОБА_4 на  вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 листопада 2018 року та  ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 17 липня 2020 року щодо  ОСОБА_5 ,
встановив:
За вироком Шевченківського районного суду м. Чернівців від 28 листопада 2018 року ОСОБА_5 визнано невинуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 160 КК України, і виправдано.
Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 18 лютого 2019 року вирок місцевого суду залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 03 грудня 2019 року вказану ухвалу апеляційного суду скасовано і призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Ухвалою Чернівецького апеляційного судувід 17 липня 2020 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 змінено в частині підстави її виправдання. Кульбу виправдано у зв`язку з недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченою. В решті вирок місцевого суду залишено без змін.
У касаційній скарзі прокурор порушує питання про перевірку вказаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Однак усупереч наведеним положенням процесуального закону, касаційна скарга прокурора не містить обґрунтування незаконності вироку місцевого та  ухвали апеляційного судів з підстав, передбачених пунктами 1-3 ч. 1 ст. 438 КПК, для скасування вказаних судових рішень.
У касаційній скарзі не зазначено, яких конкретно порушень процесуального закону допущено судом апеляційної інстанції, як ці порушення вплинули на законність та обґрунтованість ухвали, та чому ці порушення слід відносити до підстав для скасування касаційним судом згаданого судового рішення відповідно до ч. 2                   ст. 438 КПК з огляду на положення статей 370, 404, 412, 413 та 419 цього Кодексу.
Зокрема, прокурор у касаційній скарзі не зазначив, чи заявлялися стороною обвинувачення в апеляційному суді клопотання, які всупереч вимогам ч. 3                           ст. 404 КПК цей суд безпідставно не задовольнив.
Крім того, касаційна скарга прокурора не містить доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд 
 
постановив:
Залишити касаційну скаргу прокурора без руху і встановити семиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                       ОСОБА_2                           ОСОБА_3