УХВАЛА

02 листопада 2020 року 
м. Київ
справа № 160/11835/19
адміністративне провадження № К/9901/26148/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Соколова В.М.,
суддів: Єресько Л.О.,  Загороднюка А.Г., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року, постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2020 року у справі №160/11835/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, 

УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив:
- визнати протиправним та скасувати пункт 2 наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 04 листопада 2019 року №4185 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Покровського відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області» в частині накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 11 листопада 2019 року №362 о/с, в частині звільнення майора поліції ОСОБА_1 старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Покровського відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області, за пунктом          6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з поліції, прийнятого на підставі наказу №4185 від 04 листопада 2019 року Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області;
- поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Покровського відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області;
- стягнути з Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 37267,00 грн, починаючи з дати звільнення по дату прийняття судом відповідного рішення.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного від 16 грудня 2019 року відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 лютого            2020 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано пункт 2 наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №4185 від 04 листопада 2019 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Покровського відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області» в частині накладання на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;.
Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 11 листопада 2019 року №362 о/с, в частині звільнення майора поліції ОСОБА_1 старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Покровського відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області, за пунктом          6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з поліції, прийнятого на підставі наказу №4185 від 04 листопада 2019 року Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.
Поновлено ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Покровського відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області.
Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 34784,12 грн, починаючи з 12 листопада 2019 року по 17 лютого 2020 року включно.
Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Покровського відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області та стягнення з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 10648,20 грн.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2020 року апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області задоволено. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року скасовано та прийнято нову постанову якою у задоволені позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись з вищенаведеними рішенням судів першої та апеляційної інстанцій, позивач звернувся до суду з касаційною скаргою.
Ухвалою Верховного Суду від 23 липня 2020 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2020 року відмовлено.
Поряд з цим, постановою Третього апеляційного адміністративного суду від                      10 вересня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2020 р. у справі № 160/11835/19 залишено без задоволення.
12 жовтня 2020 року на адресу Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року, постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2020 року у справі №160/11835/19.
Відповідно до частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Щодо оскарження ОСОБА_1 рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2020 року, необхідно зазначити наступне.
Згідно з ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23 липня 2020 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2020 року - відмовлено.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї самої особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.
В силу приписів вказаної імперативної норми процесуального права та враховуючи наявність ухвали Верховного Суду від 23 липня 2020 року про відмову у відкритті касаційного провадження за скаргою цієї особи на ці самі судові рішення, у відкритті касаційного провадження в частині оскарження рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2020 року слід відмовити.
Щодо оскарження ОСОБА_1 постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2020 року у справі №160/11835/19, Верховний Суд зазначає наступне.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують приписи статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас, пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Пункт 20 статті 4 КАС України надає визначення терміну адміністративна справа незначної складності- як адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
За змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище. До публічної служби належить також і державна служба, в тому числі проходження військової служби (стаття 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).
Виключень щодо посади позивача у цій справі відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України у системному зв`язку з положеннями статті 50 Закону України «Про запобігання корупції» не встановлено.
Отже, ця справа за критерієм, встановленим пунктом 6 частини шостої статті 12 КАС України, є справою незначної складності.
За такого правового врегулювання та обставин справи, оскарження рішення судів першої та апеляційної інстанцій в касаційному порядку можливе лише у випадку наявності обставин, наведених у підпунктах «а»-«в» пункту 2 частини п`ятої статті            328 КАС України.
У касаційній скарзі не наведено фактів наявності значного суспільного інтересу, а також не вбачається виняткового випадку й того, що рішення у цій справі, у контексті індивідуальних ознак цього спору, тягне за собою наслідки, які мають самобутню своєрідність, особливості, характерні виключно для особи, яка подає касаційну скаргу.
Скаржник не продемонстрував наявності виключних обставин, які за положеннями КАС України могли б вимагати касаційного розгляду справи. Застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію.
Оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судове рішення, прийняте у справі незначної складності, а аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України виняткових обставин справи, то у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити. 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою основними засадами судочинства є, зокрема забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Таким чином, підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
Керуючись статтями 3, 333 КАС України,  

УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року, постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2020 року у справі №160/11835/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді	В.М. Соколов Л.О. Єресько   А.Г. Загороднюк