ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/25420/20                                       Прізвище судді (суддів) першої інстанції:                                                                                                                                  Шейко Т.І.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И 

26 листопада 2020 року                                                                                          м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді          Костюк Л.О.;                    
суддів:                                Бужак Н.П., Кобаля М.І.;
за участю секретаря:      Несін К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НОТАПС» на ухвалу судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 жовтня 2020 року (розглянута у порядку письмового провадження, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НОТАПС» до Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання бездіяльності протиправною, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2020 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «НОТАПС» (далі - позивач, ТОВ «Компанія «НОТАПС») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (далі - відповідач), у якому просило суд:
- визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Слов`янського МРВДВС Східного МРУ Міністерства Юстиції (місто Харків) у виконавчому провадженні №54428786 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Донецької області від 07 грудня 2009 року по справі №4/206, яка виразились у не здійсненні заходів щодо завершення виконавчого провадження №54428786 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Донецької області від 07 грудня 2009 року по справі №4/206 на підставі пункту 1 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»;
- зобов`язати державного виконавця Слов`янського МРВДВС Східного МРУ Міністерства Юстиції (місто Харків) усунути допущене порушення шляхом направлення на адресу TOB «Компанія «НОТАПС»« постанови (або іншого виконавчо-процесуального документу) Слов`янського МРВДВС Східного МРУ Міністерства Юстиції (місто Харків), винесену за результатами розгляду заяви вих. №12-08-2020 від 12 серпня 2020 року про повернення Стягувачеві наказу Господарського суду Донецької області від 07 грудня 2009 року по справі №4/206 на загальну суму стягнення 95 277,65 грн, на підставі пункту 1 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», та завершення на цій підставі виконавчого провадження №54428786.
Позовну заяву позивач обґрунтовував тим, що державним виконавцем Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) протиправно допущено бездіяльність щодо неналежного виконання наказу Господарського суду Донецької області.
Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 жовтня 2020 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі.
Не погоджуючись з постановленою ухвалою, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить дану ухвалу скасувати, як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи та направити справу для вирішення питання про відкриття провадження.
Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Згідно п.2 ч.1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
З огляду на викладене та у зв`язку із неприбуттям учасників справи у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, а також враховуючи те, що справу можливо вирішити на підставі наявних у ній доказів, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до  ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а а ухвала судді - скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду з наступних підстав.
Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи характер спірних правовідносин відноситься до юрисдикції господарського суду в порядку господарського судочинства.
З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується виходячи з наступного.
Позовну заяву позивач обґрунтовує тим, що державним виконавцем Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) протиправно допущено бездіяльність щодо неналежного виконання наказу Господарського суду Донецької області.
Так, зі змісту позову та доданих до неї матеріалів вбачається, що позовні вимоги стосуються виконання наказу Господарського суду Донецької області від 07 грудня 2009 року по справі №4/206, в яких позивач є стягувачем. 
Надаючи правову оцінку матеріалам та обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.
Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства: цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.
Пунктом 9 ч. 2     ст. 129 Конституції України     встановлено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.     Статтею 129-1 Конституції України     встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Відповідно до     статті 18 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені     Конституцією України, цим Законом, іншими законами нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього     Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього     Закону     підлягають примусовому виконанню.
За  приписами ст. 339 ГПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадових особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
Частиною 1     ст. 340 ГПК України     визначено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Відтак, зазначеними нормами передбачена можливість оскарження боржником або стягувачем дій державного виконавця до того суду, який видав виконавчий документ на виконання свого рішення, зокрема, ухваленого в порядку господарського судочинства. Така скарга подається з метою судового контролю за виконанням судового рішення, ухваленого у відповідній справі.
Разом з цим, згідно з правилами адміністративного судочинства щодо особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця за ч. 1     ст. 287 КАС України     учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Крім того, порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби встановлено     Законом України «Про виконавче провадження», згідно з ч. 1 ст. 74 якого, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Статтею 30 Закону України «Про виконавче провадження»     врегульовано особливості виконання кількох рішень у разі надходження на виконання кількох виконавчих документів щодо одного боржника, виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження. Виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється приватним виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження.
Законодавство не передбачає порядку розгляду скарг на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій.
В таких випадках (оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій) згідно з частиною першою     статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України     відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати     Верховного Суду     від 05.06.2019 у справі №911/100/18, від 14 березня 2018 року у справі          № 660/612/16-ц, від 12 вересня 2018 року у справі № 906/530/17, від 17 жовтня 2018 року у справах № 927/395/13, № 5028/16/2/2012, від 05 грудня 2018 року у справі № 904/7326/17, від 13 лютого 2019 року у справі № 808/2265/16 та від 10 квітня 2019 року у справі № 908/2520/16, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.11.2019 у справі № 911/3332/14, від 19.02.2020 у справі № 915/91/18, від 24.04.2019 року у справі №908/2349/14, від 15.05.2019 року у справі №924/1389/13, від 19.02.2020 року у справі №915/91/18
Колегія сіддів звертає увагу на те, що ухвалою Господарського суду Київської області від 07.10.2020 року у справі №4/206 встановлено, що постановою державного виконавця від 11.12.2018 року ВП №54428786 з примусового виконання наказу Господарського суду Донецької області №4/206 від 07 грудня 2009 року приєднано до зведеного ВП №52383414. Відомостей щодо виведення ВП № 54428786 зі зведеного станом на момент розгляду скарги, матеріали справи не містять.
Відтак, оскільки чинним законодавством не врегульовано порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, то відповідно до ч. 1     ст. 287 КАС України     такі спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.
На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено обставини справи та матеріали справи у зв`язку із чим суд прийшов до помилкового висновку щодо відмови у відкритті провадження в адміністративній справі.
Щодо стягнення судових витрат, колегія суддів зазначає наступне.
За приписами ст. 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Розподіл судових витрат  здійснено у  відповідності до статті 139 КАС України.
Згідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Згідно з ч. 6 ст. 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги, у розмірі 4     204, 00 грн., що підтверджується квитанцією від 18.10.2020 року та квитанцією від 27.10.2020 року.
Так, відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає     Закон України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VI (далі - Закон № 3674-VI).
Відповідно до ч. 1 ст. 4 цього Закону України «Про судовий збір», за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою - підприємцем, ставка судового збору складає - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб та за подання апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
В свою чергу, позовна заява подана у 2020 році.
Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на      01.01.2020 року становить 2 102, 00 грн.
Позивачем заявлено одну вимогу немайнового характеру.
Таким чином, розмір судового збору за подання позовної заяви становить - 2 102, 00 грн.  (2     102, 00 грн. * 1 (розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб)*1 (кількість немайнових вимог), та за подання апеляційної скарги на ухвалу суду - 2     102, 00 грн. (1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб).
Враховуючи викладене вище, колегія суддів дійшла висновку, що понесені судові витрати у розмірі 4 204, 00 грн. підлягають відшкодуванню Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія «НОТАПС» за рахунок бюджетних асигнувань Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Отже, суддя суду першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, чим порушив норми процесуального права. 
За таких обставин керуючись ст.320 КАС України, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 жовтня 2020 року - скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.   
Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 139, 205, 241, 242, 243, 251, 271, 272, 287, 308, 311, 312, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
           
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НОТАПС» - задоволити.
Ухвалу судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 жовтня 2020 року - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (адреса: 84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, вул. Поштова, 44, ЄДРПОУ     34974684) судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НОТАПС» (адреса: 03187, м. Київ, пр.-т. Академіка Глушкова, 40, оф. 315 ЄДРПОУ      38964292), у розмірі      4 204 (чотирьох тисяч двохсот чотирьох) гривень 00 копійок,  відповідно до квитанцій від 18.10.2020 року та від 27.10.2020 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.

Головуючий суддя:                                                                      Л.О. Костюк 
                    
Судді:                                                                                          Н.П. Бужак,

                                                                                                    М.І. Кобаль