ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1503/20	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №707/2243/19 Категорія: 311020000 	Смоляр О. А. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Гончар Н.  І. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2020 року	м. Черкаси	

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.
секретар Торопенко Н.М.

учасники справи: 
позивач - ОСОБА_1 ;
відповідач – Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний         банк»;
особа, яка подала апеляційну скаргу – ОСОБА_1 ; 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 22 червня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про стягнення не нарахованої оплати за відпрацьований понаднормовий час та суміщення посад,

в с т а н о в и в:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до наказу публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» №780-к від 03 червня 2019 року він був звільнений з посади начальника відділу інкасації в Черкаській області Управління інкасації та перевезення валютних цінностей Департаменту технічної і фізичної безпеки банку на підставі п.1 ч. 1 ст.40 КЗпП України. 
Згідно з посадовими інструкціями начальника регіонального підрозділу інкасації управління інкасації та перевезення валютних цінностей від 06 січня 2014 року та 08 листопада 2017 року на позивача були покладені всі обов`язки начальника регіонального підрозділу інкасації управління інкасації та перевезення валютних цінностей Департаменту технічної і фізичної безпеки банку. Однак, як підтверджується подорожніми листами, з серпня 2010 року по березень 2019 року позивач також виконував обов`язки інкасатора-водія автотранспортних засобів. 
Також позивач з 2016 року по 2019 року мав 66,5 наднормативних днів роботи з нормативною тривалістю робочого часу 8 годин. 
Позивач вказує, що неодноразово звертався до керівництва ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» з вимогами про стягнення грошових коштів за роботу на суміщенні посад та за наднормові роботи, що підтверджується перепискою, проте всі вони залишились без виконання.
У зв`язку з наведеним ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача на його користь не нараховану оплату за відпрацьований понаднормовий час у розмірі 43234,31 грн., заробітну плату за час роботи за суміщенням посад у розмірі 634156,00 грн; зобов`язати відповідача нарахувати за період з серпня 2010 року по березень 2019 року (включно) та сплатити на відповідний рахунок органу доходів і зборів за місцем обліку суму ЄСВ в розмірі 22 %, нараховану на суму стягнуту судом у даній справі.
Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 22 червня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду обґрунтоване тим, що позивачем не доведено факт його роботи в надурочний час, вихідні, святкові та неробочі дні, а також факту його роботи за суміщенням на посаді інкасатора-водія автотранспортних засобів, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Також суд зазначив, що право на стягнення заборгованості по загальнообов`язковому платежу зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування позивачу не належить та він не має права звертатись до суду в інтересах податкового органу.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу і просить скасувати рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 22 червня 2020 року та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.
В апеляційній скарзі вказує, що судом першої інстанції не враховано пояснення свідка ОСОБА_2 , який пояснив, що позивач дійсно працював у складі бригади інкасації та виконував безпосередньо обов`язки водія на підставі графіків роботи, починаючи з 2010 року. Також вважає, що судом не враховано як докази, які подавались позивачем разом із заявами по суті: копії листа професійної спілки працівників ПАТ «Промінвестбанк» № 18 від 30 травня 2019 року, витягу з листування електронними засобами зв`язку за квітень-травень 2018 року, копії посадової інструкції Супруна Л.І. від 06 січня 2014 року, копії посадової інструкції Супруна Л.І. від 08 листопада 2017 року, копії листування ОСОБА_1 з керівництвом ПАТ «Промінвестбанк» з приводу виплати надурочних робіт та роботи за суміщенням посад.
Зазначає, що питання про наявність у нього понаднормативних днів роботи у вихідні та святкові дні ОСОБА_1 ставив ще у 2014 році, а також у травні 2018 року, що підтверджується витягами з електронного листування з керівництвом Банку.
Представник публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» подав відзив на апеляційну скаргу та просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 та залишити рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 22 червня 2020 року без змін.
У відзиві вказує, що ОСОБА_1 не надав доказів того, що він суміщав посади, тобто додатково виконував обов`язки, передбачені поза межами посадової інструкції, які визначені іншою посадою.
Звертає увагу, що позивач у позовній заяві посилається на подорожні листи з серпня 2010 року по березень 2019 року, однак, не надав суду вказані листи.
Також вказує, що в матеріалах справи відсутня довідка про розмір середньомісячної заробітної плати позивача.
Заслухавши учасників справи, які з`явились в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного. 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наказу публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» №780-к від 03 червня 2019 року ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділу інкасації в Черкаській області Управління інкасації та перевезення валютних цінностей Департаменту технічної і фізичної безпеки банку на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників (а.с. 13).
При звільненні позивача з посади начальника відділу інкасації були визначені наступні виплати: вихідна допомога у розмірі середнього місячного заробітку, ст.44 КЗпП України та грошова компенсація за невикористанні дні, а саме щорічна основна відпустка 117 к.д. та щорічна додаткова відпустка 2 к.д.
Відповідно до статті 50 КЗпП України нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень.
Згідно зі статтею 142 КЗпП України трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на основі типових правил.
Відповідно до статті 57 КЗпП України час початку і закінчення щоденної роботи (зміни) передбачається правилами внутрішнього трудового розпорядку і графіками змінності у відповідності з законодавством.
Відповідно до статті 62 КЗпП України надурочними вважаються роботи понад встановлену тривалість робочого дня.
Згідно наказу Державного комітету статистики України від 05 грудня 2008 року № 489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці» первинним обліковим документом щодо обліку використання робочого часу на підприємствах є табелі обліку використаного робочого часу.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Враховуючи вищевикладені вимоги законодавства та обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 в частині стягнення ненарахованої заробітної плати за роботу понаднормово, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів його понаднормової роботи (табель обліку робочого часу, графік роботи тощо).
Також колегія суддів погоджується із висновком місцевого суду, що позивачем не надано і належних доказів суміщення ним посад начальника відділу інкасації та інкасатора-водія автотранспортних засобів, оскільки відповідний наказ на підтвердження суміщення ОСОБА_1 вказаних посад в матеріалах справи відсутній, а з наявних у справі доказів вбачається, що ОСОБА_1 працював та був звільнений із посади начальника відділу інкасації.
Пояснення свідка ОСОБА_2 та електронна переписка, на яку посилається скаржник, не спростовують висновків суду про недоведеність позовних вимог.
Враховуючи наведене, судом першої інстанції було повно та всебічно досліджено надані сторонами докази та прийнято законне та обґрунтоване рішення, яке зміні чи скасуванню не підлягає.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1  слід залишити без задоволення, а рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 22 червня 2020 року -залишити без змін.
Керуючись статтями 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 22 червня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, визначених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді                                  

                       
Повний текст постанови складений 29 жовтня 2020 року.