УХВАЛА

29 жовтня 2020 року
м. Київ
справа №420/1263/20
адміністративне провадження №К/9901/25838/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Стрелець Т.Г.,
суддів: Мороз Л.Л.,  Бучик А.Ю., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 26 березня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року у справі № 420/1263/20 за позовом слідчого з особливо важливих справ відділу прокуратури Одеської області Султана Олександра Сергійовича, третьої особи на стороні відповідача Прокуратури Одеської області, про визнання дій протиправними та постановлення окремої ухвати, а також наданої в якості усунення недоліків (ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 19 березня 2020 року про залишення позовної заяви без руху) уточненої позовної заяви ОСОБА_1 до слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси Коваленко Вадима Миколайовича, третьої особи на стороні відповідача Приморського районного суду, про визнання протиправними дії та постановлення окремої ухвали,-
в с т а н о в и в :
Як вбачається з касаційної скарги та відомостей Єдиного Державного реєстру судових рішень ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до слідчого з особливо важливих справ відділу прокуратури Одеської області Султана Олександра Сергійовича, третьої особи на стороні відповідача Прокуратури Одеської області, у якому просив:
- визнати протиправними дії слідчого з особливо важливих справ відділу прокуратури Одеської області Султана О.С., від 21.12.2012 року по кримінальному провадженню №42012170000000032 щодо проведення обшуку у житлі та підсобних приміщеннях ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;
постановити окрему ухвалу, в якій визнати незаконним обшук, який проведено 25.12.2012 року у помешканнях ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по невмотивованій ухвалі Приморського районного суду м. Одеси, за адресою: вул. Сільськогосподарський 27, м. Подільськ, Одеської області та направлення її відповідним суб`єктам владних повноважень (до Генеральної прокуратури України та Вищої ради правосуддя) для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. 
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2020 року, у відкритті провадження по адміністративній справі № 420/1263/20 - відмовлено.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2020 року, ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2020 року - скасовано, адміністративну справу №420/1263/20 направлено до Одеського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19 березня 2020 року, позовну заяву ОСОБА_1 до слідчого з особливо важливих справ відділу прокуратури Одеської області Султана Олександра Сергійовича, третьої особи на стороні відповідача Прокуратури Одеської області, про визнання дій протиправними - залишено без руху та надано позивачеві десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали позивачем.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 26 березня 2020 року, яка залишена без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року, визнано зловживанням процесуальними правами та такими, що суперечать завданню адміністративного судочинства дії ОСОБА_1 по адміністративній справі №420/1263/20, а саме: повторне звернення особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження; подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; подання завідомо безпідставного позову; свідоме зазначення відомостей, які не відповідають дійсності, зокрема, надання власного підтвердження, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до слідчого з особливо важливих справ відділу прокуратури Одеської області Султана Олександра Сергійовича (65026, м. Одеса, вул. Пушкінська 3, код ЄДРПОУ 03528552), третьої особи на стороні відповідача Прокуратури Одеської області (65026, м. Одеса, вул. Пушкінська 3, код ЄДРПОУ 03528552), про визнання протиправними дії слідчого з особливо важливих справ відділу прокуратури Одеської області Султана О.С., від 21.12.2012 року по кримінальному провадженню №42012170000000032 щодо проведення обшуку у житлі та підсобних приміщеннях ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; постановлення окремої ухвали, в якій визнати незаконним обшук, який проведено 25.12.2012 року у помешканнях ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по невмотивованій ухвалі Приморського районного суду м. Одеси, за адресою: вул. Сільськогосподарський 27, м. Подільськ, Одеської області та направлення її відповідним суб`єктам владних повноважень (до Генеральної прокуратури України та Вищої ради правосуддя) для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону та надану в якості усунення недоліків (ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 19 березня 2020 року про залишення позовної заяви без руху) уточнену позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси Коваленко Вадима Миколайовича (65029, м. Одеса, вул. Балківська 33, код ЄДРПОУ 02892942), третьої особи на стороні відповідача Приморського районного суду (65029, м. Одеса, вул. Балківська 33, код ЄДРПОУ 02892942), про визнання протиправними дії слідчого судді Приморського райсуду м. Одеси Коваленко Вадима Миколайовича в справі №1522/29763/12 при розгляді клопотання слідчого з особливо важливих справ відділу прокуратури Одеської області Султана О.С. від 21.12.2012 року, про проведення обшуку у житлі та підсобних приміщеннях ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ; постановлення окремої ухвали, у якій визнати незаконним обшук, який проведено 25.12.2012 року у будинку ОСОБА_2 по невмотивованої ухвалі Приморського районного суду м. Одеси, за адресою: вул. Сільськогосподарська, 27, м. Подільськ. Одеської області, та направити її відповідним суб`єктам владних повноважень (до Генеральної прокуратури України та Вищої ради правосуддя) для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, надану на виконання ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 19 березня 2020 року - повернуто позивачу.
Не погодившись з судовими рішеннями першої та апеляційної інстанції, позивач 09 жовтня 2020 року направив до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 26 березня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року у справі № 420/1263/20.
За змістом частин першої, другої статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Судом встановлено, що оскаржувана постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року у справі № 420/1263/20 прийнята в порядку письмового провадження та оприлюднена на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень 14 квітня 2020 року.
Однак, до касаційного суду із означеною вище скаргою позивач звернувся лише 09 жовтня 2020 року, зазначаючи, що постанову апеляційної інстанції від 15 квітня 2020 року він отримав 08 жовтня 2020 року в Електронний кабінет.
Оцінюючи наведений вище довід скаржника щодо поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження, колегія суддів виходить з такого.
Статтею 129 Конституції України визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Із зазначеною правовою нормою Основного Закону України кореспондуються пункт сьомий частини третьої статті 2 КАС України, який відносить до основних засад (принципів) адміністративного судочинства забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом, а також стаття 13 цього Кодексу, якою закріплено право учасників справи на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках.
Механізм реалізації права на касаційне оскарження судового рішення в адміністративному судочинстві врегульовано Главою 2 Розділу ІІІ КАС України, статтею 329 якого встановлено строк для подання касаційної скарги.
Статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти шостий, сьомий частини п`ятої цієї статті).
Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку касаційного оскарження.
Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні касаційної скарги, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.
В контексті викладеного, колегія суддів зазначає, що в даному випадку саме позивач був заявником апеляційної скарги, а, відтак, був зобов`язаний з розумним інтервалом часу добросовісно користуватись належними йому процесуальними правами упродовж усього періоду розгляду його скарги та самостійно цікавитись провадженням у справі. Однак, незважаючи на це, після відкриття апеляційного провадження у 01 квітня 2020 року її подальшим рухом позивач не цікавився до жовтня 2020 року, чим проявив недбале ставлення до своїх процесуальних обов`язків.
Крім того, позивачем у касаційній скарзі не зазначено, що суд апеляційної інстанції не вчасно направив йому копію оскаржуваної постанови, чи взагалі не направляв таку копію засобами поштового зв`язку та не надано суду доказів отримання постанови суду апеляційної інстанції 08 жовтня 2020 року через «Електронний кабінет».
Також позивач не вказав про причини неознайомлення із вказаною ухвалою в Єдиному державному реєстрі судових рішень. 
Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження віднесено до повноважень судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Для поновлення процесуальних строків суд зобов`язаний указати обґрунтовані та об`єктивні підстави, за яких пропущений строк підлягає поновленню. Водночас наявність таких підстав вимагає від суду аналізу дій заявника, які він, у розумні інтервали часу, мав вживати, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження та перевірки доказів, які мають підтверджувати ці обставини.
За наведених обставин, суд дійшов висновку про неповажність причин пропуску позивачем строку на касаційне оскарження та відсутність підстав для його поновлення.
Згідно з частиною третьою статті 332 КАС України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави вказані нею у заяві визнані неповажними.
Відповідно до статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
За таких обставин, відповідно до правил статей 169, 332 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга підлягає залишенню без руху з установленням скаржнику строку для усунення її недоліків шляхом подання до суду касаційної інстанції обґрунтованого клопотання із зазначенням інших підстав для про поновлення строку на касаційне оскарження з наданням відповідних доказів.
На підставі викладеного, керуючись статтями 169, 328 - 330, 332 КАС України, Верховний Суд
у х в а л и в :
1. Визнати неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку на касаційне оскарження ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 26 березня 2020 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року у справі № 420/1263/20.
2. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 26 березня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року у справі № 420/1263/20 - залишити без руху.
3. Надати скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.
Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута скаржнику.
Роз`яснити, що відповідно до пункту 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України, в редакції Закону України від 18.06.2020 № 731-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                Т. Г. Стрелець          
Судді                                                                                                     Л. Л. Мороз
                                                                                                    А. Ю. Бучик