ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" листопада 2020 р.           Справа№ 910/2595/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Разіної Т.І.
суддів:            Іоннікової І.А. 
          Михальської Ю.Б. 
 
Секретар судового засідання: Огірко А.О.

За участю представників учасників справи:
від позивача: представник Боберський І.М. - за довіреністю № 220/661/д від 14.12.2019;
від відповідача: адвокат Скороход В.С. – за ордером серія КВ № 481454 від 10.11.2020.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2020 у справі № 910/2595/20 (суддя Алєєва І.В., м.  Київ, повний текст рішення складено 08.09.2020)

за позовом Міністерства оборони України, м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Формстиль», м. Київ
про стягнення 258  815,94 грн

За результатами розгляду апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд,-
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
21.02.2020 Міністерство оборони України (надалі – позивач/скаржник) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Формстиль» (надалі – відповідач/ТОВ «Формстиль» про стягнення 258 815,94 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не було вчасно поставлено продукцію за договором поставки для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття
Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.09.2020 у справі №  910/2595/20 (суддя Алєєва І.В., м.  Київ, повний текст рішення складено 08.09.2020) у задоволенні позову відмовлено повністю.
Судове рішення прийнято з посиланням на ст. 218 Господарського кодексу України (надалі – ГК України), ст.ст. 263, 610, 614, 617 Цивільного кодексу України (надалі – ЦК України) та мотивоване тим, що наявні у матеріалах справи докази, у відповідності до п. 8.1. Договору поставки та норм чинного законодавства, звільняють відповідача від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за Договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладання Договору та виникли поза волею сторін.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погодившись із вказаним рішенням, Міністерство оборони України звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що настання обставин непереборної сили 29-30 березня 2019 року на складських приміщеннях ТОВ «ТЕМП-3000» не є підставою для звільнення від відповідальності ТОВ «Формстиль», оскільки у відповідності до п. 6.3.3. Договору, постачальник зобов`язаний письмово, не пізніше ніж за 2 (два) робочих дні, повідомити представника замовника про дату коли товар буде наданий для приймання по якості та письмово, не пізніше ніж за 2 (два) робочих дні, повідомити одержувача замовника про дату коли товар буде відвантажений на його адресу. Відтак, ТОВ «Формстиль» на день виникнення пожежі мав вже вжити заходів передбачених п. 6.3.3 Договору, однак постачальником не було проведено вищезазначених дій.
Узагальнені доводи та заперечення учасників справи
02.11.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Формстиль» надійшов відзив на апеляційну скаргу.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що прострочення строків виконання зобов`язань за Договором поставки сталося через обставини непереборної сили, а отже, у відповідності до п. 8.4. Договору, ТОВ «Формстиль» підлягає звільненню від відповідальності за невиконання обов`язків за Договором.
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.10.2020 апеляційну скаргу Міністерства оборони України передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Разіної Т.І. суддів: Іоннікової І.А., Михальської  Ю.Б.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.10.2020 у справі № 910/2595/20 відкрито апеляційне провадження у даній справі; розгляд апеляційної скарги Міністерства оборони України на рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2020 у справі № 910/2595/20 призначено на 10.11.2020.
Явка представників сторін
10.11.2020 в судове засідання з`явилися представники Міністерства оборони України та Товариства з обмеженою відповідальністю «Формстиль».
Позиція учасників справи
Представник Міністерства оборони України у судовому засіданні 10.11.2020 підтримав вимоги апеляційної скарги з підстав викладених у ній та просив її задовольнити, а рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2020 у справі № 910/2595/20 – скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
10.11.2020 у судовому засіданні представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Формстиль» заперечував проти доводів апеляційної скарги з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу та просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення – без змін.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Як вбачається із матеріалів справи, 07.02.2018 між Міністерством оборони України (замовником) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Формстиль» (виконавцем) було укладено Договір №  286/3/18/13, про поставку товарів для державних потреб (за кошти Державного бюджету України), а саме сумок транспортних індивідуальних у кількості 15 000 штук, вартістю 13  529 700,00 грн (а.с. 10-18).
Пунктом 1.2. Договору передбачено постачання партіями згідно специфікації викладеної у цьому пункті, зокрема, у кількості 10 000 штук до 30.04.2018 та 5 000 штук до 30.06.2018.
Згідно з п. 10.1. Договору термін дії останнього до 31.12.2018.
Додатковою угодою № 1 від 17.12.2018 до Договору №  286/3/18/13 від 07.02.2018 про поставку товарів для державних потреб (за кошти Державного бюджету України) було продовжено строк дії договору до 31.03.2019 (а.с.  21).
Додатковою угодою № 2 від 15.01.2019, сторонами доповнено Специфікацію Договору “Специфікацією на 2019 рік”, відповідно до якої постачанню у 2019 році підлягало додатково 3 000 шт. товару, вартістю 2  705  940, 00 грн із строком (терміном) постачання до 31.03.2019, а саме: 3  000  шт. до 31.03.2019 (включно), (а.с. 22).
У відповідності до п. 5.1. Договору, товар постачається на умовах DDP - склад Замовника відповідно до Міжнародних правил по тлумаченню термінів «Інкотермс» у редакції 2010 року згідно з встановленими нормами відвантаження.
Відповідно до п. 5.3. Договору датою поставки товару вважається дата вказана одержувачем замовника у Акті приймального контролю якості товару та видатковій накладній постачальника.
Постачальник зобов`язаний забезпечити постачання товару у строки, встановлені Договором (п.п. 6.3.1. Договору).
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено строки виконання зобов`язання, які передбачені укладеним між сторонами Договором про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти державного бюджету України) від 07.02.2018 № 286/3/18/13, а саме в редакції додаткової угоди № 2 від 15.01.2019 із строком поставки товару у кількості 3  000 шт. до 31.03.2019, що призвело до звернення з даним позовом про стягнення з відповідача на користь позивача 69 400, 14 грн - пені та 189  415,80 грн - штрафу.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи
Згідно із ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини даної господарської справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню чи зміні, виходячи з наступних підстав.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до статті 193 ГК України та статей 525, 526 ЦК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Приписами ст.ст. 625, 628, 629 ЦК України  визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Так, укладений між сторонами Договір № 286/3/18/13 від 07.02.2018 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) за своєю правовою природою є договором поставки.
Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Частиною 2 ст. 712 ЦК України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Згідно з ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
В силу приписів ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст поговору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу.
За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується Товариством з обмеженою відповідальністю «Формстиль», що з боку останнього мало місце прострочення строків поставки товару, а саме: у кількості 426 штук вартістю 384 243,48 грн поставлено товар на склад замовника з простроченням на 107 діб та у кількості 392 штук вартістю 353 576,16 грн поставлено товар на склад замовника з простроченням на 80 діб.
Главою 51 ЦК України встановлені правові наслідки порушення зобов`язання та відповідальність за порушення зобов`язання.
Зокрема, ст. 610 ЦК визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (ч. 2 ст.  193 , ч. 1 ст. 216 та ч. 1 ст.  218 ГК України).
З частини 1 ст. 546 ЦК України слідує, що виконання зобов`язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, заставою, притриманням, завдатком.
Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Частиною 2 ст. 231 ГК України, зокрема, визначено, що у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: - за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.
Пунктом 7.3.4. Договору передбачено, що за порушення строків виконання зобов`язання постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 відсотка від вартості непоставленого товару за кожну добу затримки, а за прострочення понад 10 днів з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної вартості Договору.
Враховуючи вищевикладене, Міністерство оборони України звернулося з даним позовом до господарського суду про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Формстиль» на користь позивача 69 400,14  грн - пені та 189 415, 80 грн – штрафу.
Разом з тим, відповідно до п. 8.1. Договору про поставку для державних потреб сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладення Договору та виникли поза волею Сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія , епізоотія, війна тощо).
Сторона, що не може виконувати зобов`язання за Договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом п`яти календарних днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі (п. 8.2. Договору).
У відповідності до п. 8.3. Договору доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідний документ - сертифікат, який видається Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами.
Так, з метою забезпечення виконання умов Договору про поставку для державних потреб щодо постачання товару у кількості 818 штук, між ТОВ «Формстиль» та ТОВ «Торговий дім «Богуславський текстиль» було укладено Договір постачання товару № 8/01 від 23.01.2019 на виготовлення для потреб Міністерства Оборони України 818 сумок (лот 1. Сумки 18920000-4 (Сумка транспортна індивідуальна Тип 2, вид 2), (а.с. 45-51).
В подальшому, 14.03.2019 між ТОВ «Торговий дім «Богуславський текстиль» та ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Темп – 3000» було укладено Договір № 03-ВЗ/ТМЦ про надання послуг відповідального зберігання товару визначеного вказаним вище договором. Адреса зберігання: Київська область., смт. Ворзель, вул. Курортна, 15-А (а.с. 136-138).
Пунктом 6.5. Договору постачання № 8/01 від 23.01.2019 визначено, що ТОВ «Торговий дім «Богуславський текстиль» несе всі ризики щодо втрати чи пошкодження товару до передачі його Покупцю (ТОВ «Формстиль»).
Як підтверджується доказами наявними у матеріалах справи, в ніч з 29 на 30 березня 2019 на виробничо-складських приміщеннях за адресою: Київська область., смт. Ворзель, вул. Курортна, 15-А виникла пожежа, в результаті якої знищено Товар за Договором зберігання, в тому числі сумки транспортні індивідуальні тип 2, вид 2 в кількості 818 штук, які були підготовлені для здачі до в/ч А1361 та які стали предметом прострочення за Договором про поставку.
ТОВ «Торговий дім «Богуславський текстиль» повідомленням вих.  №  174 від 02.04.2019 про виникнення форс-мажорних обставин за договором на постачання товару від 23.01.2019 № 8/01 повідомило ТОВ «Формстиль» про дану пожежу (а.с. 55).
У вищезазначеному повідомлені було вказано про знищення продукції, готової до відвантаження, внаслідок даної пожежі, а саме сумки транспортні індивідуальні Тип 2, вид 2.
Згідно зі статтею 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України" та статтею 3.2 Регламенту засвідчення ТПП України та регіональними ТПП форс-мажорних обставин, затвердженого рішенням Президії ТПП України від 18.12.2014 № 44(5), документом, що засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереробної сили) є Сертифікат про форс-мажорні обставини  (обставини непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною ТПП, відповідно до законодавства України, умов договору (контракту, угоди тощо) та Регламенту, за встановленою формою. В діяльності торгово-промислових палат в Україні склалася практика надання висновків щодо унеможливлення виконання зобов`язань, спричиненого обставинами, за які сторони не відповідають, у тому числі щодо договорів, укладених згідно вимог Закону України "Про публічні закупівлі".
Висновок є остаточною думкою фахівця, логічний підсумок, зроблений на основі досліджених фактичних обставин справи, а також формою мислення фахівця, за допомогою якої виводиться судження щодо відповідних обставин. Як Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), так і Висновок щодо унеможливлення виконання зобов`язань, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) чи істотною зміною обставин, при вирішенні питання про звільнення від відповідальності, відповідно до ст. 617 ЦК України, повинні враховуватись у сукупності з іншими доказами по справі, вони не мають визначальної чи переважаючої сили і не є підставою для звільнення особи від виконання самого зобов`язання та можуть бути підставою для звільнення лише від відповідальності, у разі унеможливлення виконання зобов`язання, спричиненого дією форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) чи істотною зміною обставин.
Так, матеріали справи містять Сертифікат Торгово-промислової палати України від 23.05.2019 № 3100-19-0191 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), який був виданий Товариству з обмеженою відповідальністю «Науково виробниче підприємство «Темп-3000» і яким зафіксовано форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а саме пожежа, що відбулася в ніч з 29-30 березня 2019 на виробничо-складських приміщеннях за адресою: Київська обл., смт. Ворзель, вул. Курортна, 15-А, наслідком якої стало унеможливлення виконання зобов`язання щодо здійснення повернення товару до 31.03.2019 року за Договором зберігання (“Сумка транспортна індивідуальна (СТІ)”) у кількості 818 штук), (а.с. 56-57).
Крім того, факт виникнення пожежі підтверджується також копією акту про пожежу від 30.03.2019, складеного комісією у складі головного інспектора Ірпінського МВ ГУ ДСНС України у Київській області, підполковника служби цивільного захисту Гордієнко Т.В., провідного інспектора Ірпінського МВ ГУ ДСНС України у Київській області, ст. лейтенанта служби ЦЗ Осьмина Ю.М., директора ТОВ “НВП “ТЕМП 3000” Чепурного О.Б., співвласника ТОВ “НВП “ТЕМП 2000” Євтушенко Ю.В., про пожежу, що виникла в приміщеннях виробничо-складського комплексу ТОВ “НВП “ТЕМП-2000” 29.03.2019 за адресою: Київська область, сел. Ворзель, вул. Курортна, 15а.
На виконання вимог п. 8.2. Договору про поставку №  286/3/18/13 від 07.02.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю «Формстиль» повідомило Міністерство оборони України про виникнення обставин непереборної сили, що підтверджується повідомленням вих. № 286-н від 30.03.2019.
Таким чином, відповідачем були виконані усі вимоги, які передбачені п. 8.2 Договору про поставку щодо обов`язків сторін договору у випадку виникнення обставин непереборної сили з метою їх підтвердження.
Відповідно до положень ст.ст.  614, 617 ЦК України  особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Пунктом 1 частини 1 статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія.
Частина 2 статті 218 ГК України також містить визначення непереборної сили як надзвичайних і невідворотних обставин.
Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків. Непереборна сила (форс-мажорні обставини) повинна мати ознаки надзвичайності і невідворотності.
Як зазначалося вище, у Сертифікаті Торгово-промислової палати України від 23.05.2019 № 3100-19-0191 встановлено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) в період 29 - 30 березня 2019 року, а саме пожежа в наслідок якої згорів товар, що повинен був бути переданий відповідачем позивачу за договором поставки №  286/3/18/13 від 07.02.2018 з урахуванням додаткової угоди № 2 до договору від 15.01.2019 в строк до 31.03.2019.
Дослідивши наявні в матеріалах справи повідомлення, а саме вих.  №  174 від 02.04.2019 та вих. №  286-н від 30.03.2019, а також Сертифікат ТПП, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що прострочення поставки товару за Договором №  286/3/18/13 від 07.02.2018 про поставку товарів для державних потреб (за кошти Державного бюджету України) сталося з об`єктивних причин, які не залежали від відповідача.
З урахуванням вищенаведеного, місцевий господарський суд, належним чином оцінивши матеріали справи, прийшов до вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Скаржник в апеляційній скарзі вказує про те, що Договором №  286/3/18/13 від 07.02.2018 про поставку товарів для державних потреб (за кошти Державного бюджету України) не передбачено участі третіх осіб, проте укладання Договору постачання товару № 8/01 від 23.01.2019 між ТОВ «Формстиль» та ТОВ «Торговий дім «Богуславський текстиль» не суперечить умовам Договору поставки, укладеного між позивачем та відповідачем.
Також, доводи апеляційної скарги спростовуються Науково-практичним висновком, виданим Торгово-промисловою палатою України №  1362/21-10.4 від 28.05.2019, яким встановлено причинно-наслідковий зв`язок між Договором №  286/3/18/13 від 07.02.2018 про поставку товарів для державних потреб (за кошти Державного бюджету України) та пожежею, яка відбулася на складі, де зберігався товар, призначений для поставки по вказаному договору.
Отже, посилання Міністерства оборони України, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції, оскільки судом першої інстанції було належним чином оцінено всі аргументи учасників справи.
Інші твердження апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду міста Києва від 07.09.2020 у справі №  910/2595/20, а відтак у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.
Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
З приводу висвітлення всіх доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У рішенні Суду у справі «Трофимчук проти України» № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.
За таких обставин решту аргументів скаржника, окрім викладених у мотивувальній частині постанови, суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до частини 1, 3 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду, вважає апеляційну скаргу Міністерства оборони України необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2020 у справі №  910/2595/20 підлягає залишенню без змін.
Розподіл судових витрат
Судовий збір за подачу апеляційної скарги у відповідності до ст. 129 ГПК України судом на скаржника.
Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2020 у справі №  910/2595/20 залишити без змін.
3. Справу № 910/2595/20 повернути до Господарського суду міста Києва.
4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано 30.11.2020 (у зв`язку з перебуванням судді Михальської Ю.Б. у відпустці).

Головуючий суддя                                                            Т.І. Разіна 

Судді                                                                                І.А. Іоннікова

                                                                                Ю.Б. Михальська