П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 522/12461/19	
Головуючий в 1 інстанції: Свячена Ю.Б.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
доповідача – судді Турецької І.О.,
суддів – Стас Л.В., Шеметенко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Одеській області Малінова Дмитра Сергійовича, Управління патрульної поліції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до інспектора Управління патрульної поліції в Одеській області Малінова Д. С. (далі – інспектор УПП), Управління патрульної полії в Одеській області в якому, з урахуванням уточнень, просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 11 липня 2019 року серії ЕАВ №1318410, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, у сумі 425 грн.
В обґрунтування позовних вимог, серед іншого, зазначив про те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.
Наданий відеозапис суб`єктом владних повноважень не може бути належним доказом у даній справі, оскільки у спірній постанові не відображений технічний засіб, яким здійснений такий відеозапис, що є порушенням вимог статті 283 КУпАП.
У свою чергу, позивач наполягає на тому, що не вчиняв адміністративного правопорушення, яке йому інкримінується.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02 липня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено протиправності дій суб`єкта владних повноважень щодо прийняття спірної постанови.
Як відзначив суд, в матеріалах справи відсутні фактичні докази, які б підтвердили доводи позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.
Також суд, дослідивши спірну постанову, дійшов висновку, що вона відповідає вимогам статті 283 КУпАП, а тому підстав для її скасування немає.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.
У скарзі апелянт посилається на те, що суд неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Так, апелянт продовжує наполягати на тому, що не порушував вимог Правил дорожнього руху, а суб`єкт владних повноважень, відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, не довів правомірність винесення оскаржуваної постанови.
Апелянт, зокрема, посилається на практику Верховного Суду (справа №524/5536/17), у якій цей Суд дійшов висновку про те, що відеозапис скоєння правопорушення не може бути належним доказом, оскільки оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено такий відеозапис.

Відповідачі не скористались правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Учасники справи належним чином повідомлені про розгляд справи, але в судове засідання не з`явились, що надає суду апеляційної інстанції, відповідно до статті 311 КАС України, розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши правильність встановлення судом першої інстанції обставин справи та додержання норм матеріального і процесуального права, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції.

Встановлені судом першої та апеляційної інстанцій обставини справи, свідчать про таке.
11 липня 2019 року інспектором УПП було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №1318410, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, у сумі 425 грн.
Як вбачається з даної постанови, підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало порушення ним вимог п.11.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі – ПДР). 11 липня 2019 року о 19:15 год., ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом AUDI Q8, державний номер НОМЕР_1 , біля Гагарінського плато по вул. Генуезькій м. Одеса, здійснив виїзд на трамвайну колію, яка відокремлена від проїзної частини.

Аналіз судового рішення свідчить про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність у справі достатніх доказів для підтвердження вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення.

Такого висновку суд апеляційної інстанції дійшов враховуючи таке.
Відповідно до ч.1 ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
За правилами ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до п.11.9 ПДР забороняється виїжджати на трамвайну колію зустрічного напрямку, відокремлені від проїзної частини трамвайні колії та розділювальну смугу.
Частина 2 ст. 122 КУпАП передбачає, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, -
тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами, а саме: фото- або відеозаписом правопорушення.
Як вбачається з матеріалів справи, суб`єктом владних повноважень надано відеозапис з камери відеоспостереження «Безпечне місто», який, на його думку, підтверджує обставини скоєння позивачем адміністративного правопорушення.

Досліджуючи питання чи є даний відеозапис правопорушення належним доказом, колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до ч. ч. 1-3 статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити:
-          найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;
-          дату розгляду справи;
-          відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;
-          опис обставин, установлених під час розгляду справи;
-          зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;
-          прийняте у справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:
-          дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;
-          транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);
-          технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався);
-          розмір штрафу та порядок його сплати;
-          правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;
-          відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Проаналізувавши процитовану статтю 283 КУпАП, колегія суддів вважає, що, у контексті даної норми, у цій справі відсутні належні докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, встановленого частиною другою статті 122 КУпАП, оскільки відеозапис, поданий суб`єктом владних повноважень на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова серії ЕАВ № 1318410 від 11 липня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

Даний висновок побудований на постанові Верховного Суду від 15 листопада 2018 року (справа №524/5536/17, адміністративне провадження №К/9901/1403/17), висновки якого, в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України, враховуються судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Крім того, слід зазначити, що колегією суддів був проаналізований, наданий суб`єктом владних повноважень відеозапис. З цього відеозапису неможливо встановити марку, модель автомобіля, його номерний знак. Також неможливо встановити дату та час відеофіксації.

Інших доказів, з яких можливо було б встановити вину позивача матеріали справи не містять.
У свою чергу, суд апеляційної інстанції вважає, що звинувачення не може ґрунтуватися лише на обставинах, викладених суб`єктом владних повноважень у своєму рішенні.
Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Слід звернути увагу на те, що позивач при його зупинці інспектором патрульної поліції, а також в позові заперечував проти скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що за відсутності належних доказів, з боку суб`єкта владних повноважень, визнати позивача винним у вчиненні адміністративного правопорушення є неможливим.

Висновок суду першої інстанції про обов`язок позивача надавати докази, які б спростували факт порушення ним Правил дорожнього руху не відповідає позиції Верховного Суду.
Так, у постанові від 06 червня 2018 року (справа № 203/1410/17, провадження №К/9901/34509/18) Верховний Суд дійшов висновку, що у справах за позовом фізичної особи щодо оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності на суб`єкта владних повноважень в силу приписів статті 77 КАС України покладається обов`язок доказування правомірності своїх дій у разі, якщо останній заперечує проти позову.
Докази, надані відповідачем по справі, мають бути належним чином досліджені судами першої та апеляційної інстанцій із наданням їм відповідної правової оцінки на предмет їх належності і допустимості, повноти та достатності для визнання правомірності дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що суб`єктом владних повноважень не подано жодного належного доказу на підтвердження факту порушення позивачем Правил дорожнього руху, оскаржувана постанова не може вважатися такою, що прийнята із дотриманням норм та принципів, встановлених КУпАП для розгляду та винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Отже, беручи до уваги відсутність доказів щодо події адміністративного правопорушення, постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення від 11 липня 2019 року серії ЕАВ №1318410 за ч.2 ст.122 КУпАП має бути скасована, а провадження у справі про адміністративне правопорушення – закрито.

У зв`язку з цим, вимога позивача про визнання спірної постанови протиправною задоволенню не підлягає, оскільки така вимога не узгоджується з приписами п.3 ч.3 ст.286 КАС України.

Враховуючи, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів, відповідно до п.4 ч.1 ст.317 КАС України, вважає необхідним скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до абз.1 ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи, що позов підлягає задоволенню, шляхом скасування спірної постанови, сплачений апелянтом судовий збір в сумі 576,30 грн. за подачу апеляційної скарги належить стягнути з Департаменту патрульної поліції, оскільки суб`єкт владних повноважень – Управління патрульної поліції в Одеській області, яке виступає відповідачем у справі, є його територіальним підрозділом.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 липня 2020 року – скасувати.
Ухвалити у справі нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Одеській області Малінова Дмитра Сергійовича, Управління патрульної поліції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення – задовольнити частково.
Скасувати постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 11 липня 2019 року серії ЕАВ №1318410, а справу про адміністративне правопорушення – закрити.
В задоволенні позовної вимоги про визнання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення протиправною – відмовити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції (код ЄДРПОУ 40108646) 576 (п`ятсот сімдесят шість) грн. 30 коп. на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Доповідач - суддя                                                             І. О. Турецька

суддя                                                             Л. В. Стас

суддя                                                             Л. П. Шеметенко