КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 761/4237/20	 	
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/12143/2020	 	
Головуючий у суді першої інстанції: Осаулов А.А.	 	
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.	 	
 
1 грудня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:
   Головуючого - Семенюк Т.А
   Суддів - Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М.,
   при секретарі - Максюк І.Г., 
розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 8 липня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -
 
В С ТА Н О В И В :
 
У лютому 2020 року  ОСОБА_1  звернувся з позовом до  ОСОБА_2  в якому просив стягнутина свою користь суму заборгованості за договором позики від 5 березня 2019 року в сумі 1 900 доларів США, 3% річних за період з 2 квітня 2019 року по 27 січня 2020 року в сумі 46,99 доларів США та судові витрати покласти на відповідача.
Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 22 червня 2020 року позовну заяву задоволеноповністю.
Стягнуто з ОСОБА_2  на користь  ОСОБА_1 грошові кошти заборгованості за договором позики від 5 березня 2019 року в розмірі заборгованості за основним боргом в сумі 1 900 доларів США та 3% річних за період з 2 квітня 2019 року по 27 січня 2020 року в сумі 46,99 доларів США, а загалом в сумі - 1 946,99 доларів США, що за курсом НБУ станом на 22 червня 2020 року становить - 52 024,94 грн. та судовий збір в сумі - 840,80 грн., що разом становить - 52 865,74 грн.
У червні 2020 року ОСОБА_1 подав до Шевченківського районного суду міста Києва заяву про стягнення витрат на правничу допомогу.
В обґрунтування заяви зазначив, що між ОСОБА_1 та адвокатом Митнюком В.І. укладено Договір №2020/01-24 від 24 січня 2020 року про надання правової допомоги та представлення інтересів позивача,загалом за вказаним Договором адвокатом було витрачено в інтересах позивача 7 годин робочого часу.Додатком 1 від 24 січня 2020 року до Договору № 2020/01-24 визначили гонорар адвоката за надання правової допомоги та представлення інтересів позивача та порядок його оплати.
 Квитанціями від 31 січня 2020 року та 24 червня 2020 року за Договором № 2020/01-24 від 24 січня 2020 року позивачем було сплачено винагороду (гонорар) адвоката в розмірі       7350 грн. та 5321 грн., у зв`язку з чим просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу в розмірі 12671 грн.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 8 липня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення відмовлено.
Не погоджуючись з ухвалою суду, 20 серпня 2020 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу від 8 липня 2020 року та ухвалите нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 судові витрати на правничу допомогу в розмірі 12671 грн. на користь ОСОБА_1 .
Вважає, що при постановлені оскаржуваної ухвали від 8 липня 2020 року судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.
В обґрунтування апеляційної скарги, зазначив, що 26  червня 2020 року ОСОБА_1 подано заяву про стягнення витрат на правничу допомогута додано наступні докази: завірена копія Договору № 2020/01 -24 від 24 січня 2020 року, завірена копія Додатку 1 від 24 січня 2020 року до Договору № 2020/01-24, квитанція від 31 січня 2020 року до прибуткового касового ордеру, квитанція від 24 червня 2020 року до прибуткового касового ордеру, акт про прийняття-передачі наданих послуг від 28 січня 2020 року, акт про прийняття-передачі наданих послуг від 22 червня 2020 року, тому вважає, що висновок суду щодо відсутності доказів понесених судових витрат стороною позивач не відповідає обставинам справи.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 22 червня 2020 року позовну заяву задоволено повністю та стягнуто з        ОСОБА_2  на користь  ОСОБА_1 грошові кошти заборгованості за договором позики від 5 березня 2019 року в розмірі заборгованості за основним боргом в сумі 1 900 доларів США та 3% річних за період з 2 квітня 2019 року по 27 січня 2020 року в сумі 46,99 доларів США, а загалом в сумі - 1 946,99 доларів США, що за курсом НБУ станом на 22 червня 2020 року становить - 52 024,94 грн. та судовий збір в сумі - 840,80 грн., що разом становить - 52 865,74 грн.
На підтвердження понесених витрат  ОСОБА_1 подано завірену копію Договору    № 2020/01 -24 від 24 січня 2020 року про надання правової допомоги та представлення інтересів (а.с. 40), завірену копію Додатку №1 від 24 січня 2020 року до Договору № 2020/01-24 від 24 січня 2020 року про надання правової допомоги та представлення інтересів (а.с. 41), квитанції від 21 та 24 червня 2020 року до прибуткового касового ордеру згідно яких позивачем було сплачено винагороду (гонорар) адвоката в розмірі по 5 321 грн. (а.с. 42, 43). 
Також, додано акт про прийняття-передачі наданих послуг від 28 січня 2020 року таакт про прийняття-передачі наданих послуг від 22 червня 2020 року.
Доказів про оплату ОСОБА_1 7350 грн. за квитанцією від 31 січня 2020 року, на яку останній посилався в заяві про відшкодування витрат, суду не надано.
Відмовляючи у задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанціївиходив з того, щопозивачем не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не надано доказів суду щодо вартості кожної наданої послуги і виконаних робіт, що сплачена або підлягає сплаті позивачем, а складність справи, кількість судових розглядів та предмет спору не обумовлює необхідність стягнення таких сум коштів, що зазначено у заяві. 
Проте, з таким висновком суду погодитись не можна.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпечення доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
У відповідності до вимог статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Вимоги щодо форми та змісту договору про надання правової допомоги законодавцем визначено в статті 27  Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
В той же час, діючим законодавством не передбачено, що договір про надання правничої допомоги має бути укладений під конкретну адвокатську послугу чи конкретну судову справу, тобто містити номер судової справи, у якій така правова допомога надається.
Саме до такого правового висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 17 березня 2020 року по справі №520/8309/18. Зокрема, Верховний Суд зазначив, що чинним законодавством не встановлено чітких критеріїв для документів, що подаються для підтвердження витрат на правничу допомогу.
Поряд з цим, слід зазначити, що акт наданих послуг за договором про надання адвокатських послуг є підтвердженням надання конкретної послуги в рамках укладеного договору.
Частиною 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачає, що укладаючи договір про надання адвокатських послуг між адвокатом та клієнтом, сторони вправі вільно та самостійно визначати порядок обчислення гонорару як у фіксованому розмірі за конкретну послугу, так і у формі погодинної оплати.
Так, за приписами даної норми передбачено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
За ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд також з`ясовує склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що підтверджують наданні правової допомоги, а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.
Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.
Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Як вбачається з матеріалів справи, 24 січня 2020 року між ОСОБА_1 (замовник)  та адвокатом Митнюком В.І. (виконавець) укладено Договір №2020/01-24 від 24 січня 2020 року про надання правової допомоги та представлення інтересів позивача відповідно до умов якого, адвокат приймає на себе зобов`язання щодо представлення інтересів та надавати правову допомогу в захисті прав та інтересів замовника у стягненні з ОСОБА_2 на користь замовника грошових коштів в сумі 1900 дол. США. 
Згідно пункту 3.1 цього Договору сума винагороди (гонорару) адвокату та порядок оплати за надання правової допомоги та представлення інтересів за цим Договором, встановлені в Додаткі до цього Договору, якиє є частиною даного Договору.
Відповідно до Додатку №1 від 24 січня 2020 року сторони визначили гонорар адвоката за надання правової допомоги та представлення інтересів замовника та порядок його оплати.
Винагороду (гонорар) адвоката за надані згідно Договору №2020/01-24 від 24 січня 2020 року послуги замовника сплачує адвокату наступним чином 7350 грн. що є еквівалентно 300 дол. США замовник сплачує виконавцю під час укладення договору, суму коштів в гривнях еквівалентно 200 дол. США по курсу НБУ на час сплати коштів, замовник сплачує виконавцю не пізніше трьох днів після винесення судом першої інстанції рішення, в цю суму також входить представлення інтересів замовника в суді апеляційної інстанції.
При подачі позовної заяви ОСОБА_1 вказав, що орієнтовний розмір судових витрат складає 13100 грн.
Заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва постановлено 22 червня 2020 року, заяву про стягнення витрат на правничу допомогу подано заявником 26 жовтня 2020 року, тобто заяву подано в строк визначений ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №2020/06-24 від 21 червня 2020 року за надання правничої допомоги, ОСОБА_1 здійснив платіж у сумі 5321 грн.( що є еквівалентно 200 дол. США по курсу НБУ на час сплати коштів (200x26.607).
Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №2020/06-24 від 24 червня 2020 року за надання правничої допомоги, ОСОБА_1 здійснив платіж у сумі 5321 грн.( що є еквівалентно 200 дол. США по курсу НБУ на час сплати коштів (200x26.607).
Згідно акту про прийняття-передачі наданих послуг від 28 січня 2020 року, на виконання умов Договору №2020/01-24 адвокат Митнюк В.І. (виконавець) надав ОСОБА_1 (замовнику) правничу допомогу в цивільному процесі: консультація, складання вимоги до ОСОБА_2 про повернення боргу, складання позовної заяви в суд за позовом Замовника до ОСОБА_2 про стягнення боргу, а замовник прийняв надані послуги.
Актом про прийняття-передачі наданих послуг від 22 червня 2020 року, на виконання умов Договору №2020/01-24 адвокат Митнюк В.І. (виконавець) надав ОСОБА_1 (замовнику) правничу допомогу в цивільному процесі: відвідування Шевченківський районний суд м. Києва 22 червня 2020 року, з метою представлення інтересів замовника в судовому засіданні, чекання судового засідання, написання та подача в канцелярію Шевченківського районного суду м. Києва заяви від 22 червня 2020 року по справі                № 761/4237/20, а замовник прийняв надані послуги.
Оскільки закон не передбачає вимоги щодо детального опису вартості кожної з послуг, наданої адвокатом клієнту, а встановлює лише обов'язок надати детальний опис робіт (наданих послуг), суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у стягненні витрат на правничу допомогу.
Верховний Суд у своїй постанові від 3 травня 2018 року по справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення.
Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянта, щодо наявності усіх необхідних документів  на підтвердження факту  реальної  сплати  позивачем  суми грошових коштів за надану правову допомогу  у вказаній справі.
У постанові Верховного Суду №308/15007/15-ц від 15.05.2019 суд дійшов висновку, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Виходячи з принципів дійсності, необхідності, розумності, складності справи, колегія суддів погоджується з доводами позивача, оскільки ним доведено обсяг витраченого часу на підготування справи до розгляду, а також реальність таких витрат.  
Однак, ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції вказаних вимоги законодавства та обставини справи до уваги не взяв, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про те, що сума понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу є необґрунтованою.
Наведені вище обставини свідчать про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення заяви про стягнення судових витрат на правничу допомогу.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Судом встановлено, що позивачем понесено витрати на правову допомогу у розмірі 10642 грн. (5321 грн. +5321 грн).
Відповідач ОСОБА_2 за місцем реєстрації не перебуває, неодноразово повідомлявся Київським апеляційним судом засобами телефонного зв`язку про наявність заяви про про стягнення витрат на правову допомогу та призначення справи до розгляду в судовому засіданні апеляційної інстанції, проте назвати адресу свого перебування відмовився, до суду апеляційної інстанції для участі в судовому засіданні не з`явився та не направив своїх заперечень щодо розміру витрав, понесених ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу.
Отже, враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та вважає, що з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10642 грн.
Оскільки висновки суду першої інстанції не відовідають обставинам справи, ухвала постановлена з порушенням норм ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне ухвалу скасувати, постановити нове судове рішення про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну  правничу допомогу.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381 - 384  ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 8 липня 2020 року скасувати, ухвалити нове судове рішення наступного змісту.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу в розмірі 10642 грн.
Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку  не підлягає.
 
Повний текст постанови  виготовлений 4 грудня 2020 року.

Головуючий                           

Судді