Справа №761/18524/20                                      Головуючий в суді І інстанції - Осаулов А.А.
Провадження №33/824/4556/2020                                                      Доповідач - Габрієль В.О.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП 

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
16 листопада 2020 року                                                                                     м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Габрієля В.О., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Назаренко М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Назаренко М.В. на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 28 серпня 2020 року, - 
 
В С Т А Н О В И В :
 
Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 28 серпня 2020 року
 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 -
 
визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. 00 коп. із позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовій збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420 грн. 40 коп. на користь держави.
 
Відповідно до постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 05.06.2020 року о 18 год. 25 хв. в м. Києві по вул. В. Чорновола. 29а, керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21070», д.н.з. НОМЕР_2 , порушив п.8.7.3 е ПДР України, в подальшому зупинився біля стадіону «Старт» по вул. Шолуденка, 2Б, після чого в останнього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився із застосуванням приладу «DRAGER» в присутності двох свідків. Результат огляду на стан сп`яніння позитивний - 1,52 ‰. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 а ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. 
 
Не погоджуючись із вказаним рішенням захисником ОСОБА_1 - адвокатом Назаренко М.В. подано апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, у яких він просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 28.08.2020 року, скасувати її та прийняти нову постанову, якою провадження відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Мотивуючи свої вимоги зазначає, що судом першої інстанції невірно застосовано норми матеріального права, що потягло за собою однобічне з`ясування судом усіх фактичних обставин справи, їх не дослідження та не надання їм належної оцінки, при цьому, суд лише формально підійшов до встановлення обставин справи. Захисник вказує, що ОСОБА_1 не здійснював керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, будь-яких дій пов`язаних з приведенням транспортного засобу в рух не вчиняв. З відеозапису, що міститься у матеріалах справи, не вбачається, що у ході фіксації поліцейськими адміністративного правопорушення виявлено факт зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 . Також, з цього відеозапису не вбачається, що у будь-якій інший спосіб безпосередньо працівниками поліції було виявлено факт керування ОСОБА_1 автомобілем у стані алкогольного сп`яніння. Додатково захисник звертає увагу на те, що відповідно до результатів огляду на стан сп`яніння із застосуванням приладу «Drager», результат працівниками поліції виявлено лише о 21 год. 19 хв., водночас, у протоколі про адміністративне правопорушення №108967 зазначено, що ОСОБА_1 рухався о 18 год. 25 хв. у стані алкогольного сп`яніння. Тобто огляд особи було проведено більш як через три години після того, як особа керувала транспортним засобом. 
Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено про те, що ОСОБА_1 порушив п.8.7.3е 05.06.2020 року о 18 год. 25 хв., поряд з цим, у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ №2640292 вказано про те, що ОСОБА_1 здійснив порушення 05.06.2020 року о 21 год. 26 хв. 03 сек., знаходяться на вул. Чорновола, 29А. З огляду на вказані обставини є незрозумілим, яким чином ОСОБА_1 міг проїхати 05.06.2020 року о 21 год. 26 хв. 03 сек. Регульований пішохідний перехід на заборонений «червоний» сигнал світлофора, коли він знаходився 05.06.2020 року о 21 год. 19 хв. за адресою Шолуденка, 2б та проходив огляд для визначення стану сп`яніння  за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер».
Отже, в матеріалах відсутні докази, які вказують на вину ОСОБА_1 
ОСОБА_1 не був присутній під час проголошення оскаржуваного рішення, а копію постанови отримав 16.09.2020 року. Захисник Богатирчука І.М., після укладення між ними договору про надання правничої допомоги, ознайомився з матеріалами справи лише 17.09.2020 року та в межах десятиденного строку подав апеляційну скаргу. Отже, на думку захисника, строк на оскарження постанови суду першої інстанції пропущено з поважних причин.
 
Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_1 та його захисника Назаренко М.В. на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
 
Відповідно до ст.289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1  не був присутній під час ухвалення оскаржуваного рішення та його копію отримав 15.09.2020 року. 16.09.2020 року ним було укладено договір про надання правничої допомоги з адвокатським об`єднанням «Кравець та партнери». Після чого, 17.09.2020 року його захисник Назаренко М.В. ознайомилась з матеріалами справи та в десятиденний строк подала апеляційну скаргу. За таких обставин та з метою забезпечення права на захист, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне поновити захиснику ОСОБА_1 - адвокату Назаренко М.В. строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 28.08.2020 року.
 
Відповідно до п.2.9.а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Правовими положеннями ст.266 КУпАП встановлено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Проведення огляду на стан сп`янiння в закладах охорони здоров`я i оформлення його результатів визначено «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за №1413/27858 (далі - Інструкція).
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками районного суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, правильності кваліфікації дій за вказаною статтею, оскільки зазначене підтверджуються зібраними у справі доказами.
Так, у відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №108967 від 05.06.2020, ОСОБА_1 05.06.2020 року о 18 год. 25 хв. в м. Києві по вул. В. Чорновола. 29а, керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21070», д.н.з. НОМЕР_2 , порушив п.8.7.3 е ПДР України, в подальшому зупинився біля стадіону «Старт» по вул. Шолуденка, 2Б, після чого в останнього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився із застосуванням приладу «DRAGER» в присутності двох свідків. Результат огляду на стан сп`яніння позитивний - 1,52 ‰. (а.с.1).
Із роздруківки результатів проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу - алкотесту 6820 «Drager» (а.с.5) вбачається, що проба огляду позитивна та дорівнює 1,52 ‰.
Згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.6) вбачається, що огляд ОСОБА_1 було проведено в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що вони підтвердили своїми підписами.
Також, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортним засобом, про що свідчить розписка ОСОБА_4 (а.с.4).
Суд критично ставиться до доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, оскільки вони суперечать об`єктивним даним, встановленим місцевим судом та під час апеляційного розгляду даної справи. Крім того, таке твердження розцінюється апеляційним судом як спроба ОСОБА_1 знизити ступінь вини у скоєному та ухилитися від адміністративної відповідальності за допущене ним порушення ПДР України, враховуючи, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення свідком ОСОБА_3 було надано письмові пояснення, в яких він підтвердив факт керування автомобілем ОСОБА_1 . В свою чергу ні ОСОБА_1 , ні його захисником, не було надано будь-яких доказів на спростування вказаних обставин.
Отже, враховуючи вказане вище, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що викладені у постанові висновки про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованими.
Доводи зазначені в апеляційній скарзі не впливають на законність постанови та не спростовують порушення ОСОБА_1 вимог п.2.9а ПДР України за наявності у справі вищевказаних доказів, які повністю підтверджують обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
У відповідності до ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. 
За змістом ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі. 
Попри доводи апеляційної скарги, зазначені вимоги закону судом першої інстанції, при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладенні на нього стягнення були дотримані у повній мірі. 
Посилання в апеляційній скарзі на невинуватість ОСОБА_1 , відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та істотні порушення закону під час винесення оскаржуваної ухвали, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки вони повністю спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.
Із огляду на вищезазначене постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд апеляційної інстанції не вбачає, у зв`язку з чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, - 
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Захиснику ОСОБА_1 - адвокату Назаренко Мар`яні Володимирівні поновити строк на оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 28 серпня 2020 року.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Назаренко Мар`яни Володимирівні залишити без задоволення.
Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 28 серпня 2020 року щодо  ОСОБА_1  - без змін. 
Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського
апеляційного суду                                                                                 В.О.  Габрієль