ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1901/20	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №703/1253/20 Категорія: 310020000 	Кирилюк Н. А. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Новіков О. М. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року	м. Черкаси	

                       Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Новікова О.М., Храпка В.Д., Бондаренка С.І.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 13 жовтня 2020 року (повний текст складено 16 жовтня 2020 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1  про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, -

в с т а н о в и в :

В квітні 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання.
В обґрунтування позову вказано, що сторони є батьками  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка навчається на денній формі навчання Смілянського коледжу харчових технологій НУХТ, та потребує у зв`язку з навчанням матеріальної допомоги від батька.
Так як відповідач добровільно допомогу не надає, позивачка, остаточно уточнивши свої вимоги під час судового засідання в суді першої інстанції, просила суд стягувати з ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно до закінчення навчання доньки.
Відповідач позов визнав.
Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 13 жовтня 2020 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно,  починаючи з 28 квітня 2020 року і до 30 червня 2021 року. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 840,80 грн. судового  збору. 
Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання. 
При цьому, суд виходив із того, що позивач є працездатним, в судовому засіданні не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки, яка навчається, в розмірі ј частини його заробітку, зважаючи на необхідність такого матеріального забезпечення.
Рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку відповідачем.
Основним доводом апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції не відреагував на клопотання відповідача про об`єднання даної справи з іншою справою, предметом позову якого є також стягнення з нього аліментів, але на двох інших дітей. Вважає, що без об`єднання двох справ неможливе справедливе вирішення даного спору, оскільки це призведе до неврахування інтересів усіх дітей відповідача.
Просить скасувати рішення, ухвалити нове, яким об`єднати в одне провадження дві справи та стягувати аліменти по 1/6 на кожну з трьох дітей. 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Виходячи з положень ч. 13 ст. 7, ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, враховуючи ціну позову, суд апеляційної інстанції проводить розгляд справи без повідомлення учасників справи.
Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
З матеріалів справи встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до свідоцтва про народження від 15.05.2002 (а.с. 8).
Відповідно до довідки Смілянського коледжу харчових технологій НУХТ від 03.04.2020 (а.с. 24) ОСОБА_3 навчається на 3 курсі денної форми навчання Смілянського коледжу харчових технологій НУХТ. Строк навчання - до червня 2021 року. 
Відповідно до копій свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 від 02.04.2015 ОСОБА_1 разом із ОСОБА_4 є батьками двох дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які народились ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 47-48).
З довідки про доходи ОСОБА_1 встановлено, що він працює в Знам`янському Територіальному управлінні Філії АТ «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» токарем 3 розряду, за вересень 2019 року по серпень 2020 року отримував заробітну плату в загальній сумі 67867,77 грн. без відрахувань (а.с. 52).
З протоколу судового засідання від 13.10.2020 встановлено, що відповідач не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_7 в розмірі ј частки від його доходу (а.с. 58).
Після ухвалення рішення суду в матеріалах справи зареєстрована заява відповідача про об`єднання даної справи з іншою справою про стягнення з відповідача аліментів на двох неповнолітніх дочок (а.с. 62-63).
Таким чином, відповідач не заперечує проти стягнення аліментів, спір стосується лише розміру такого стягнення.
Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).
Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
За умовами частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.  При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.  Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції, належним чином дослідивши та давши оцінку поданим сторонами доказам, врахувавши положення статей 182, 198, 199, 200 СК України, дійшов правильного висновку про те, що повнолітня донька відповідача ОСОБА_3 у зв`язку з продовженням навчання потребує матеріальної допомоги, натомість її батько, ОСОБА_1 такої допомоги не надає, маючи при цьому змогу та обов`язок її надавати, тому дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення  аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання.
Що стосується розміру стягнених аліментів, то суд апеляційної інстанції враховує, що відповідач під час розгляду справи в суді першої інстанції повністю визнав позовні вимоги ОСОБА_2 в розмірі ј всіх доходів відповідача.
Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Враховуючи розмір доходів відповідача, термін навчання дочки у навчальному закладі, колегія суддів вважає, що визначений міськрайонним судом розмір аліментів не порушує права інших осіб і вважає можливим залишити апеляційну скаргу без задоволення.
Заява відповідача про об`єднання даної справи з іншою справою про стягнення з нього аліментів на утримання двох малолітніх дітей не може бути задоволена, оскільки докази наявні в матеріалах даної справи є достатніми для ухвалення рішення по суті предмета позову. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 188 ЦПК України об`єднання справ в одне провадження допускається до початку підготовчого засідання, а у спрощеному позовному провадженні - до початку розгляду справи по суті у кожній із справ. Суд першої інстанції розглядав дану справу за правилами загального позовного провадження. Підготовче провадження закрито ухвалою від 17.09.2020, тоді як заява про об`єднання справ в одне провадження подана 13.10.2020, в день ухвалення рішення суду, тобто подана з пропуском встановленого процесуального строку.
Керуючись ст.ст. 35, 258, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 13 жовтня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

       Судді