Ухвала
 
13 жовтня 2020 року
м. Київ
 
справа № 229/4267/19
провадження № 51-2729ск20
 
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого          ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Донецького апеляційного суду 
від 24 березня 2020 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
Прокурор звернувся до суду з касаційною скаргою на вищевказане судове рішення.
Ухвалою Касаційного кримінального суду від 15 червня 2020 року касаційну скаргу прокурора було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 КПК та надано п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків.
У вищевказаному рішенні суду касаційної інстанції прокурору було зазначено про необхідність навести відповідне обґрунтування своїм доводам касаційної скарги та вказати у чому конкретно, з огляду на положення ст. 412, 413 КПК, полягають порушення, що допустив апеляційний суд. Крім того, звернуто увагу прокурора на те, що доводи про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, на що він посилається у своїй касаційній скарзі, не є підставою для скасування чи зміни судових рішень судом касаційної інстанції.
У межах наданого строку для усунення недоліків касаційної скарги та на виконання ухвали касаційного суду, прокурор подав доповнення до касаційної скарги, перевіривши
які, Касаційний кримінальний суд установив, що, зазначені в ухвалі від 15 червня 
2020 року недоліки касаційної скарги, прокурор не усунув.
Зокрема, у доповненнях до касаційної скарги прокурор, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність судом апеляційної інстанції, належного обґрунтування своїм доводам так і не навів. Натомість, за змістом своєї касаційної скарги він знову фактично оспорює невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та не погоджується з оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження, що відповідно до ст. 438 КПК не є підставою для скасування судових рішень судом касаційної інстанції.
Доводи касаційної скарги прокурора про те, що апеляційний суд 
не звернув уваги на ту обставину, що у вступній частині вироку суду першої інстанції 
не було зазначено учасника судового провадження, то, на думку колегії суддів, вони не є слушними, оскільки зазначена неточність носить суто технічний характер 
та не впливає на суть ухваленого судового рішення, а тому вступна частина вироку може бути виправлена в порядку ст. 379 КПК за відповідною заявою прокурора 
до відповідного суду.
Оскільки суд касаційної інстанції є судом права, а не факту, переглядає судові рішення згідно ст. 433 КПК у межах касаційної скарги, то відсутність у поданій скарзі правового обґрунтування заявлених вимог перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа
не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху в установлений строк.
Враховуючи викладене, з урахуванням вимог п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, зважаючи
на те, що прокурор недоліків касаційної скарги не усунув, суд приходить
до висновку, що касаційну скаргу слід повернути особі, яка її подала.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу на ухвалу Донецького апеляційного суду від 24 березня 2020 року щодо ОСОБА_4 , разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути прокурору ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає. 
 
ОСОБА_1 	      ОСОБА_6 	ОСОБА_3 	
Судді: