ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

04 листопада 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/13524/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Щербака А.А. (доповідач),
                               суддів:  Баранник Н.П., Малиш Н.І.,     
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2020 року (суддя Горбалінський В.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до  Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-міської районної у м. Кривому Розі ради  про зобов`язання вчинити певні дії, -                                        
                                                    ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся з позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-міської районної у м. Кривому Розі ради  про визнання дії Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-міської районної у м. Кривому Розі ради щодо відмови в перерахунку щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2019 рік ОСОБА_1 учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у порядку ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-ХІІ- протиправними;
Про зобов`язвання Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-міської районної у м. Кривому Розі ради нарахувати та виплатити у порядку ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції від 06.06.1996 р. № 230/96-ВР інваліду війни ІІ групи ОСОБА_1 щорічну одноразову допомогу на оздоровлення за 2019 рік у сумі – 20   745 грн.;
Про стягнення з Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-міської районної у м. Кривому Розі ради щорічну одноразову допомогу на оздоровлення за 2019 р. у сумі – 20 745 грн. на користь інваліда війни ІІ групи ОСОБА_1 у порядку ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції від 06.06.1996р. № 230/96-ВР;
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду  від 07 квітня 2020  року в задоволенні позову відмовлено.
Позивачем подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати, позов задовольнити.
Апеляційна скарга обґрунтована, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.
Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до пункту 3 частини 1  ст.311 КАС України в порядку письмового провадження, на підставі наявних у ній доказів. 
Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Як було встановлено судом першої інстанції, позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 16.07.2002, має право на пільги, встановлені законодавством України для постраждалих осіб, внаслідок Чорнобильської катастрофи.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-міської районної у м. Кривому Розі ради як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, має статус особи з інвалідністю ІІ групи (посвідчення серії НОМЕР_2 від 05.12.2005 року).
У березні 2019 року Позивачу було виплачено щорічну допомогу на оздоровлення за 2019 рік в розмірі 120,00 гривень, що підтверджується довідкою про отримання допомоги  від 24.02.2020 року.
Листом від 04.06.2019 № Р-461-П Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-міської районної у м. Кривому Розі ради повідомило позивача про те, що розмір щорічної допомоги на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та стали інвалідами ІІ групи визначено   Постановою КМ України від 12.07.2005 №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», і розмір такої допомоги становить 120 грн.
Не погодившись із виплатою в такому розмірі, ОСОБА_1 звернувся з зазначеним позовом. 
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що відповідач, здійснюючи нарахування та виплату позивачу допомоги на оздоровлення, діяв відповідно до норм чинного законодавства України, вірно застосувавши нормативно-правовий акт Кабінету Міністрів України, що регулює розмір виплати вказаної допомоги на оздоровлення, та дотримався вимог, передбачених ч. 2   ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення врегульовано в   Законі України від 28.02.1991 №796-XII “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”   (далі - Закон №796-XIІ).
Відповідно до вимог   ст. 48 Закону України №796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»   (у редакції від 09.07.2007), передбачалося, що одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім`ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується інвалідам другої групи в розмірі п`яти мінімальних заробітних плат.
Законом України від 28.12.2007 №107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»   внесено зміни, зокрема, до   ст. 48 Закону №796-XII, та викладено цю норму у редакції, згідно з якою, одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім`ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.
Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 №10-рп/2008   таке звуження права осіб на одержання щорічної допомоги на оздоровлення і положення   Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 р. №107-VI   про внесення таких змін до редакції   ст. 48 Закону №796-XII   визнано неконституційними та зазначено, що   Закон №796-XII   діє в попередній редакції, тобто від 9 липня 2007 р., відповідно до якої розмір щорічної допомоги на оздоровлення складав п`ять мінімальних заробітних плат.
У подальшому   Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 р. №76-VIII   внесено зміни, зокрема, до   ст. 48 Закону №796-XII, та вказану статтю викладено у редакції, згідно з якою щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, які брали участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт і постраждалим за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, віднесеним до категорії 1, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інших ядерних аварій, громадянам, які брали участь у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, і постраждалим за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, віднесеним до категорії 2 або 3, дітям-інвалідам, інвалідність яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, кожній дитині, яка втратила одного з батьків внаслідок Чорнобильської катастрофи, та евакуйованим із зони відчуження у 1986 році. Компенсація та допомога, передбачені цією статтею, виплачуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.
Згідно з Прикінцевими положеннями   Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», в зазначеній частині цей   Закон   набирає чинності із 1 січня 2015 р.
Отже, починаючи з 01.01.2015 ст. 48 Закону №796-XII   не містить положень щодо виплати щорічної разової грошової допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у розмірі п`яти мінімальних заробітних плат. Зазначені зміни не визнані неконституційними та є чинними.
У   Рішенні №3-рп від 25.01.2012 року Конституційний суд України   зазначив, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов`язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3   ст. 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до   Конституції   та законів України.
Відповідно до п. 10   постанови Кабінету Міністрів України №760 від 26.10.2016      Про затвердження «Порядку виплати одноразової компенсації за шкоду, заподіяну внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та щорічної допомоги на оздоровлення деяким категоріям громадян»   щорічна допомога виплачується громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, брали участь в ліквідації наслідків інших ядерних аварій, ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, постраждалим за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, віднесеним до категорії 1, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інших ядерних аварій, громадянам, які брали участь в ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, постраждалим за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, віднесеним до категорії 2 або 3, дітям-інвалідам, інвалідність яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, в розмірах, установлених постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
На виконання вимог ст. 48 Закону №796-XII Кабінетом Міністрів України визначено порядок та розмірах соціальних виплат (допомоги), передбачених цією статтею.
Так, розмір щорічної допомоги на оздоровлення передбачено постановою Кабінету міністрів України «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №562 від 12.11.2005 року, відповідно до якої розмір щорічної разової грошової допомоги громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, такий розмір щорічної допомоги на оздоровлення: інвалідам I і II групи - 120 гривень.
Як було встановлено судом першої інстанції, позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, особою з інвалідністю ІІ групи, отже, на підставі ст. 48 Закону №796-XII та постанови №562 йому підлягала виплаті щорічна допомога на оздоровлення в розмірі 120 грн.
Саме таку суму відповідачем у березні 2019 р. було виплачено позивачу за 2019 рік.
Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про неможливість застосування   ст. 48 названого Закону   в редакції, наведеній позивачем, оскільки вона є нечинною.
Доводи апеляційної скарги зазначеного не спростовують, підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні. 
Керуючись   ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

                                                  ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2020  року у справі за позовом ОСОБА_1 до  Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-міської районної у м. Кривому Розі ради про зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
Постанова у повному обсязі складена 04 листопада 2020 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      А.А. Щербак 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш