РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2020 року
м. Рівне

Справа № 566/210/19
Провадження № 22-ц/4815/1235/20

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 

судді-доповідача      – Шимківа С.С.,
суддів:                 – Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.,
учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 12 травня 2020 року (ухвалене у складі судді Феськова П.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,- 
в с т а н о в и в :
У лютому 2019 року, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 20 травня 2015 року. 04 липня 2018 року рішенням Млинівського районного суду їх шлюб розірвано. Від спільного подружнього життя у них є малолітня дочка – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. На даний час відповідач разом з ними не проживає, самоусунувся від виховання та утримання дочки. Відповідач офіційно не працює, однак має періодичний мінливий дохід від надання ріелторських послуг по реалізації нерухомого майна. Його матеріальний стан дозволяє йому сплачувати аліменти. 
Просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дочки – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 гривень, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.02.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 12 травня 2020 року позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дочки – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.02.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.
Покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_2 оскаржив рішення суду в апеляційному порядку.
У поданій апеляційній скарзі зазначає, що визначаючи розмір аліментів у розмірі 1500 грн., суд першої інстанції не врахував його матеріальне становище. Покликаючись на те, що соціальна державна допомога по інвалідності це єдине джерело його доходу, а тому визначений судом розмір аліментів є для нього непосильним.
Просить змінити рішення суду в частині розміру аліментів зменшивши їх до 1000 грн. щомісячно.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.
Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 04 липня 2018 року було розірвано. За час шлюбу у них народилася дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 ), яка на даний час проживає із матір`ю та перебуває на її утриманні. 
У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.  Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,   у той час як максимальний розмір аліментів закон не встановлює. Останній визначається судом у кожному конкретному випадку, враховуючи як потреби самої дитини, так і можливості платника аліментів - матері або батька дитини.
Частиною першою ст.182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно ст. 8, ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною згідно з Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. N 789-ХІІ) передбачено, що, дитина враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.
Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дитини суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.
Відповідач є інвалідом ІІІ групи загального захворювання, перебуває на «Д» обліку в лікаря окуліста. Окрім того, у нього виявлено й інші хронічні захворювання.
Як вбачається з відомостей Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків станом на 05.03.2019 року ОСОБА_2 за період з 1 кварталу 2018 року по 4 квартал 2018 року отримував державну соціальну матеріальну допомогу у розмірі – 4356 гривень та 4401 гривень.
Згідно довідки, виданої КНП «Млинівська центральна районна лікарня» від 05.04.2019 року №240, ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ групи довічно та потребує періодичного лікування.
Враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дитини, позивача, стан здоров`я платника аліментів, а також те, що він є працездатним та не має на своєму утриманні інших осіб, виходячи із інтересів дитини та її права на належний рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, колегія суддів не вбачає підстав для зменшення розміру аліментів, який визначений місцевим судом.
Низький рівень доходів відповідача, не звільняє його від батьківського обов`язку утримувати свою дитину, забезпечувати їй належний та достатній рівень життя для її розвитку.
Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Постановлене у справі судове рішення таким критеріям відповідає.
Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 12 травня 2020 року - без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач                                                    Шимків С.С.
Судді:                                                                   Гордійчук С.О.

Ковальчук Н.М.